Oravecz Imre

Távozó fa

versek
2005–2014

– részlet –

Magvető
Budapest

MAGVETŐ KÖNYVKIADÓ ÉS KERESKEDELMI KFT.
Budapest

© Oravecz Imre, 2015

www.magveto.hu
www.facebook.com/magveto
magveto@lira.hu

Felelős kiadó Nyáry Krisztián
Felelős szerkesztő Dávid Anna
Műszaki vezető Bezúr Györgyi
A borítót tervezte Pintér József

ISBN 978 963 14 3350 0

Forgalmazza eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu
Elektronikus könyv Nagy Lajos

Felhasznált betűtípus
Noto Serif – SIL Open Font License

Boldog, akit az igazság maga tanít,
nem képekben és elhangzó szókban,
hanem úgy, ahogyan ő magában van és szól.

(Kempis Tamás: Krisztus követése)

TÉLI ÉJSZAKA

Alkony

A ház előtt kert,

a kert alatt völgy,

a völgyön túl hegy,

a kertből a napot nézem,

mely leáldozóban van a hegy mögött.

Ház

Későn fogtam az építtetésébe,

de elkészült végre,

legalább otthonos környezetben agonizálok majd,

ha szerencsém lesz,

és nem kórházban végzem.

Alapművelet

Gyorsan kiszámolom,

hány évet éltem eddig egyedül,

egymás alá írom a részösszegeket,

összeadom a számszerűsített vereségeket,

és huszonnyolc jön ki,

sok,

de ha ennyit kibírtam,

a kevés,

mi hátravan még,

gyerekjáték lesz.

HELYREÁLLÍTÁS

Helyreállítás

1. lépés: kellő számú férfi és nő feltámasztása,

2. lépés: porták létrehozása istállóval, ólakkal, szérűvel,

3. lépés: lovak, tehenek, aprójószág vásárlása,

4. lépés: ekék, boronák, vetőgépek beszerzése,

5. lépés: a szemét összegyűjtése és elszállítása Dolyinából,

6. lépés: a feketefenyő-erdő eltávolítása a Verőből,

7. lépés: a trenka- és galagonyabokrok kiirtása az Árnyékon,

8. lépés: a nádas visszaalakítása kaszálóvá a Farban,

9. lépés: a Juhászék-féle akácos pótlása a Verő közepén,

10. lépés: a dűlőút visszahelyezése az Árnyék felőli oldalra,

11. lépés: a Verő, az Árnyék, a Fenék felszántása,

12. lépés: búza, árpa, rozs, zab vetése a Verőben,

13. lépés: kukorica, krumpli, bab ültetése az Árnyékon,

14. lépés: konyhakertek létesítése az Aljban,

15. lépés: szőlő telepítése Verőtetőn,

16. lépés: a patak megtisztítása és kimélyítése,

17. lépés: kosárnak való sárga fűzvessző nevelése a patak partján,

18. lépés: a Juhászék-féle akácos benépesítése gerlékkel,

19. lépés: a dűlőút földjének porrá tapostatása a kondával,

20. lépés: hétéves énem megjelentetése a dűlőúton, amint uborkáért megy a konyhakertünkbe.

Elszalasztott alkalom

Meghalt Barczai Imre, az utolsó régi öreg,

míg élt,

mindig terveztem,

hogy meglátogatom,

és kiszedek belőle ezt-azt,

mit már csak ő tudhat,

de egyre csak halogattam,

most végleg lecsúsztam róla.

Előre hozott szezon

Csapadéktalan, enyhe tél,

Szárazréten már két helyen ég a nádas,

és az erdő felé legel a tűz,

még csak január van,

de megkezdődött a tavaszi szabadidő-tevékenység, a gyújtogatás.

TÁVOZÓ FA

Az öregség érkezése

Megint felgyalogoltam Pipis-hegyre,

Pipis-hegy háromszáztíz méter magas, Száraz-rét és Ujiszkó között,

azelőtt művelés alatt állt,

most jórészt erdő borítja,

évente többször felkapaszkodom rá,

ez eddig nem okozott gondot,

de ma nehezebben ment,

nyomást éreztem a mellkasomban, és ziháltam kissé,

mialatt a visszavonuló feketerigók körében nagy riadalmat keltve

lassan haladtam felfelé az oldalba vágott földúton,

évek óta az öregségre készülök,

mégis váratlanul ért,

hogy ilyen szemérmetlenül és közönségesen megérkezett.

A hosszabbítás vágya

De jó volna klasszikusokat olvasgatva

még sokáig az ablaknál ülni,

és néha kitekinteni a cinkékre, pintyekre, csuszkákra,

amint a cseresznyefa ágain kutakodnak,

vagy távolabbra is nézni,

a behavazott kertre, völgyre, hegyekre,

a hegyek fölött az égre, a felhőkre, világűrre,

de nem figyelni az idő múlását, a fény változását,

hanem csak ösztönösen tudni, számon tartani,

mekkora utat tettek már meg az árnyékok,

és mennyi van még hátra a napból.

Az öregség hajnalán

Az ablaknál ülök,

és a kopár udvari szilvafát nézem,

látom a garázs tetejét is,

vörös a fenyőborította hegyoldal-háttér zöldjében,

borult az ég,

a felhők közt halványkék hézagok vannak,

olvasni akartam,

de nincs kedvem,

elmém tiszta,

testem némi keresztcsonttájéki fájdalomtól eltekintve

még normálisan működik,

ha van benne daganat,

alattomosan rejtőzik,

felállok és kimegyek,

járok egyet,

aztán bejövök,

és tovább várom a napot,

mikor az igazi lejtmenet kezdődik.

MATYI

Bánat

Öreg, hatvankettő voltam,

mikor született,

és szorongva gondoltam rá,

hogy túl fiatal lesz majd,

és nem tud mit kezdeni a halálommal,

nem sejtettem,

hogy van ennél rosszabb:

még életemben elveszített engem.

Védelem

Mikor kiderült,

hogy a nagyszüleinél rejtették el,

és beengedtek a lakásba,

felemelvén magamhoz öleltem,

mikor letettem,

a másik szobába vezetett,

leültetett a padlóra,

és azt mondta,

hogy megvéd engem,

egy képzeletbeli vonalat húzott elém,

és megtiltotta az anyjának és a nagyszüleinek,

hogy átlépjék.

Csőd

A második gyermeket veszítettem el,

mikor az anyjának ítélték,

tehát volt már gyakorlatom a csapás kezelésében,

mégis csődöt mondtam,

és azt hittem, belehalok.

MADÁRNAPLÓ

Változás

Napsütötte, kopár juharfa,

mögötte, háttérként, kéklő, téli ég,

egy élesen kirajzolódó ágra széncinke száll,

enyhén meghajlik alatta,

és úgy marad,

míg tova nem röppen.

Kíváncsiság

Egy kékcinke a hűtőrácson keresztül bebújt

a nyitott kocsiszínben álló autó motorházába,

és lent, a lökhárító alatt jött ki,

vajon milyennek találta az elé táruló szervetlen világot?

Cinkehalál

Az erdőről a hó miatt bekényszerült idei cinkék

nem ismerik az üveget,

mindennap nekirepül valamelyik az ablaknak,

és belehal az ütközésbe,

mindig kiszaladok a nagy koppanásra,

de hiába szedem fel a földről a rángó kis testet,

kisvártatva vér buggyan ki a csőréből,

és arcra bukik a tenyeremben.

DECEMBER, MORNING

Amelyben nem mentegetőzik

Angol versek magyar szerzőtől? Miért ne? Vagyis hát miért is?

Elüthetném a választ azzal a manapság népszerű közhellyel, hogy az angol korunk latinja, azonkívül az EU félhivatalos nyelve. Csakhogy nem ezért. Meg aztán ez voltaképpen így nem is igaz. De még ha igaz lenne is, józan megfontolást tételezne fel ilyen döntés. Mérlegelését annak a ténynek, hogy az angol úgynevezett világnyelv, sok százmillióan beszélik, és még több százmillióan olvasnak rajta, ha nem is mindenki verset.

Márpedig engem gyakorlati szempont nem vezérelt, amikor így döntöttem. Azon egyszerű oknál fogva nem, hogy ilyesminek itt nincsen helye. Nem elhatározás dolga ugyanis, milyen nyelven írunk. A magyart sem választottam annak idején. Ha egyáltalán volt ott választás, akkor inkább az választott engem, hiszen az az anyanyelvem, egy úgynevezett kis nyelv, amelynek külföldön némelyek még a létjogát is kétségbe vonják, mintha egy nyelvet csak a nagy lélekszám legitimálna.

Az életem alakult úgy, hogy angolul is kell írnom, hogy megint választott engem egy nyelv, amely történetesen idegen nyelv ugyan, de már akár második anyanyelvemnek is tekinthetném, olyan intim viszonyba kerültem vele. Nem egyik napról a másikra történt, hosszú, több évtizedes folyamat eredménye, és elég lassan értettem meg, hogy ez is következik belőle. Bár ami az írást illeti, már korán voltak próbálkozásaim. Először egy közös vers, amelynek írásában az amerikai-magyar John Batkival és a szlovén Tomaz Salamunnal együtt vettem részt. Aztán önállóan is elkövettem rövidke angol szövegeket, és egyik-másik kötetemben publikáltam is, de inkább csak játékból, semmint komoly szándékkal. Csak akkor kapizsgáltam először valamit, amikor az angol kezdte bennem elnyomni a másik idegen nyelvet, a németet, amit mint gyakorló germanista ijedten állapítottam meg.

1969-ben, két évvel az egyetem elvégzése után, egy intenzív angolkurzussal kezdődött az egész Budapesten, ahol többek közt Nádasdy Ádám volt a tanárom, akiről akkor még nem lehetett tudni, hogy költő. Pár hónapos londoni tartózkodással folytatódott 1972-ben. Majd 1973-ban kiegészült az Egyesült Államok-beli iowai íróprogramban való részvétellel, amelyet 1976-ban posztgraduális tanulmányok követtek Chicagóban. Aztán 1985–86-ban jött Kalifornia, az egyetemi vendégtanárkodás Santa Barbarában. Később voltak még ennek a nyelvi utazásnak, amely egyben szellemi is volt, további állomásai, de azokat már nem sorolom elő. Nem véletlenül állok meg ’85–86-nál. A nyelvhez való viszonyom szempontjából ez volt a legfontosabb. Akkor szedtem föl a legtöbb szót, fordulatot, kifejezést. És nem annyira a munkám során, nem könyvekből, nem elvont módon, hanem közvetlenül, az életet élve, amely társ nélkül nem volt teljes, de bőkezű, hiszen, hogy mást ne mondjak, olyasmikkel ajándékozott meg, mint a délnyugati államok sivatagainak sátras bebarangolása vagy téli vakáció a Hawaii-szigeteken.

És ezt alapvetően annak köszönhetem, hogy magammal vittem akkor még kiskorú fiamat, Márkot, és az ő nyelvi előmenetelét, iskolai beilleszkedését – ott kezdte az általánost – segítendő, az az ötletem támadt, hogy egymás közt is csak angolul beszéljünk. És attól fogva valóban angolul beszéltünk, de nemcsak hébe-hóba, hanem mindig, éjjel-nappal, és mindenhol. És ez más volt, mintha csak kollégákkal, barátokkal vagy ismerősökkel társalogtam volna. Ez állandó, mindenre kiterjedő, személyes és bensőséges, szülő–gyermek viszonyba ágyazott kaland volt. Ebből kifolyólag akkor és ott egy teljes esztendőn át angolul esett meg velem minden, és egy idő után azt vettem észre, hogy már nem kívülről használom a nyelvet, hanem belülről beszélem, mintegy a nyelven belülre kerültem. És azóta is így érzem, máshol is, Magyarországon is, noha itthon újabban ritkán beszélem. Egészen pontosan szinte már csak akkor, ha meglátogat a fiam, aki azóta mellesleg felnőtt, és bölcsészdiplomát szerzett amerikanisztikából, majd orvosit Kínában. A kettőnk kapcsolatában tudniillik továbbra is megmaradt az angol mint az érintkezés nyelve. Mi ketten, némely, a hazafiságot hamisan értelmező honfitársunkban olykor nem csekély visszatetszést keltve, egymás közt immár huszonkilenc éve kizárólag angolul beszélünk. És bizonyos értelemben továbbvisszük nagyapám örökségét, aki Kanadában, angolul élte le élete nagy részét, és apámét, aki ott nőtt fel, és még öregkorában is angolul jegyezgetett a naptárba.

Volt közben természetesen más is, nem csak beszéd, nem csak élet. Volt olvasás, irodalom is. Volt Twain, London, Crane, Steinbeck, Hemingway, Kerouac, Carver stb. Volt Whitman, Poe, Dickinson, Frost, Pound, Williams, Olson, O’Hara, Ginsberg, Snyder, Berrigan stb. De a valóság, ez az izgalmas és unt, édes és keserű, otthonos és ijesztő összevisszaság döntőbb volt.

Hogy nagy merészség, netán vakmerőség idegen nyelven írni? Lehet. De nem kell hozzá nagyobb bátorság, mint ahhoz, hogy az anyanyelvünkön írjunk, sőt hogy egyáltalán írjunk.

December, morning

The dogs have been fed

and are locked in the kennel

to sleep it off,

the cat, too, is filled up

and is having a nap

in the warm hallway,

as for me, I’ve had breakfast,

finished my tea

and washed up the dishes,

my wife’s not at home,

she’s off at work

and won’t be back before afternoon,

nothing moves in the house,

everything is quiet,

only the heater is humming in the kitchen,

I am sixty,

and was taken to hospital yesterday

but it wasn’t heart attack,

I am sitting in the study,

looking out the window

and still have chest pains,

but I am ignoring it

and waiting for the sun

to break through the fog.

Jay geometry

Lying with lumbago in bed

I am facing the window of the garret room,

it cuts a blue square

out of the winter sky,

and frames a mass of bent, slurred

branches of the barren maple tree

that reaches over the roof,

suddenly a jay enters the left lower corner,

climbs adroitly up the twigs

and disappears at the right upper corner,

I almost feel relieved

by the imaginary diagonal

it has drawn across

the chaotic tangle of lines.

Challenge

Living makes me feel lonely,

living and writing make me feel more lonely,

living and writing in English in Hungary

make me feel the most lonely

but I cannot resist the challenge.

Tartalom

TÉLI ÉJSZAKA

Alkony

Ház

Alapművelet

Naptár

A távlat beszüremlése

Olvasás

Tájékozódás

Megerősítés és kiegészítés

Téli öröm

A látvány dicsérete

Szerelem

Reggel

Látkép

Készülődés

Talált vers

Társ

Múlt

Meglepetés

Egy hívő naplójából

Irodalom

Karácsony

Téli éjszaka

HELYREÁLLÍTÁS

Helyreállítás

Elszalasztott alkalom

Előre hozott szezon

Eltűnt széna

Barbárok

A félelem helye

Forrás

Álom

Anyám

Számolás

Hiányzó ház

Halottaim

Gőg

Action gratuite

Szekuláris bizonyíték

Fordított halotti beszéd a jövőből

Átadás

Visszatérő kép

Összegzés

TÁVOZÓ FA

Az öregség érkezése

A hosszabbítás vágya

Az öregség hajnalán

A régi közömbösség okáról

Tél

Újdonságok

Szög

Tükör

Távlat

Számvetés

Megkönnyebbülés

Kerítés

Változatok

Esély

Szilveszter

Módosítás

Öregség

Minták

Feltétel

A kérés részletezése

Nyom

A pluszszoba

Erősödő vágy

Távozó fa

Reménytelen küzdelem

Esti kontúr

Suhintások

Kérdések kérdése

Jó nap

Napszállta előtt

Részletekben

Kérdés és válasz

Utoljára

Figyelmeztetés

MATYI

Bánat

Védelem

Csőd

A végleges reszketés

Kétely

Nyilatkozat

A feltétel elmaradása

Számok

Bizonyítás

Csillag

Tél előtt

Törülköző

Nyelvújítás

Állandó együttható

Bizalom

Egy láthatási nap felidézése

Pontosítás

Ne-lista

Temetőben

Könyvek

Milyen lesz?

MADÁRNAPLÓ

Változás

Kíváncsiság

Cinkehalál

Pintyek

Szajkó

Drót

Sikeres nap

Verebek

Madártan

Éjszakai vendég

Különcök

Fekete fácán

Süvöltők

Válság

Hollók

Tengelicék

Barátposzáta

A madármegfigyelő panasza

Elszabadult terhek

Alap

Látogatás

Baleset

Tavasz

DECEMBER, MORNING

Amelyben nem mentegetőzik

December, morning

Jay geometry

Challenge

Rest

Account of an Eastern European farmer’s offspring

Rescue

Postcard

The Chicago experience

Question

Michelle Apts., Goleta, Ca.

Anza Borrego revisited

Oracle

Death Valley, 2003

Santa Paula Creek, California

Homecoming

End of the dream

A general store in Szajla

Secret at work

Confession of a faithful

Literature

Useless journeys

State of affairs

Blue jay

Birthday

Lucky

The ultimate reason