SIPOS ANNA MAGDOLNA

KÖNYVTÁRI

RENESZÁNSZ

Könyvtárak az információs társadalomban 2.0

Ventus Libro Kiadó

Szüleim emlékének…

Tartalomjegyzék

SZERZŐI ELŐSZÓ A MÁSODIK, BŐVÍTETT KIADÁSHOZ

Bevezető

1. Az internet használatának mennyiségi változásai 2005-2014 között

2. Az internet használatának minőségi változásai 2005-2014 között

3. Az UNESCO kommunikációs és információs programja

4. A könyvtárügy változásai az IFLA dokumentumok tükrében

5. Az egyes könyvtártípusokat jellemző trendek az ALA dokumentumainak tükrében

6. Az Európai Unió információs politikájának változásai – az Európai Digitális Menetrend

7. Az információs társadalom fejlesztésére irányuló stratégiai koncepciók Magyarországon

8. A hazai könyvtárügy stratégiai fejlesztésének kérdései

9. A hazai országos elektronikus szolgáltatások jellemzői

10. A könyvtári szolgáltatások használatának változásai Magyarországon az utóbbi évtizedben

11. Regionális különbözőségek a személyes és a távhasználat terén az internetpenetráció tükrében

12. Összegzés

Irodalom

Az adatok forrásai

Impresszum

SZERZŐI ELŐSZÓ A MÁSODIK, BŐVÍTETT KIADÁSHOZ

Könyvünk második, bővített kiadása több szempontból is megkívánja a szerzői előszót. Ezek közül szeretnénk kiemelni azt a mind a szerző, mind pedig a kiadó, továbbá a NÉRO sorozat szerkesztője számára feltétlenül kedvező, élénk szakmai visszhangot, jelentős érdeklődést, ami könyvünk megjelenését, piacra kerülését követte. A mai kiadói viszonyok között sikeresnek mondható e-kiadás vezette a Ventus Libro Kiadót arra, hogy művünk nyomtatott kiadása érdekében pályázatot nyújtson be a Nemzeti Kulturális Alaphoz, amely a kötet kiadását támogatásra méltónak ítélte. Ennek köszönhetően veheti kézbe az olvasó annak jelen második, bővített, nyomtatott kiadását.

A második kiadás bevezető soraiban elsőként azt szeretnénk kiemelni, hogy a két kiadás mind tartalmában, mind pedig formájában jelentősen eltér egymástól. Először a formai kérdésekről. Úgy véljük, hogy napjaink adathordozó-váltását is jelképezi, hogy a Könyvtári reneszánsz című kötetünk első kiadása e-könyvként, míg a második papíron, nyomtatott formában jelent, illetve jelenik meg. A kétféle formátum hű kifejezője az ezredforduló emberének mindennapjait megváltoztató és mind az információhordozók, mind pedig az információk kezelésére, használatára érvényes, paradigmatikusnak is mondható kultúraváltásának. Ez a folyamat újabb bizonyítéka Fitz József örökbecsű – A könyv története című alkotásában (1930) található – megállapításának: „A könyv fejlődése mindig tükre, naplója volt az emberiség fejlődésének; ami találmányt a korok felvetettek, ami természeti erőt az ember irányítani tanult, a könyv igyekezett a maga céljára hasznosítani.”

Tartalmi szempontból a felhasznált adatok bővítését, aktualizálását emeljük ki: míg az első kiadás 2013-as adatokkal bezárólag dolgozott, a második kiadást már kiegészítettük a 2014-re vonatkozókkal, továbbá az azokból levonható elemzésekkel, értékelésekkel, magyarázatokkal. Ezzel a kiegészítéssel az új kiadás lehetővé tette a 2013 utáni folyamatok bemutatását is, mint ahogyan alkalmassá vált további, elsősorban kronológiai aspektusú, a könyvtárhasználati folyamatokra koncentráló, komparatív elemzésekre is.

A könyvünket kísérő jelentős szakmai visszhang arra enged következtetni, hogy a könyvtáraknak és nem utolsósorban a könyvtárosoknak szükségük van arra, hogy az intézmények szolgáltatásait, azok használatát, munkájuk eredményeit valós tendenciájuk alapján rendre értékeljük. Kell, hogy bizonyos időközönként a mindennapok feladataiból, rutinjaiból kitekintve, azokon egy kicsit felülemelkedve olvashassunk a szakma, a könyvtári rendszer teljesítményéről. Különösen fontosnak tartjuk az ilyen jellegű összefoglalók elkészítését akkor, amikor a közgyűjteményi szféra és közöttük a könyvtárak munkája, teljesítménye semmiféle nyilvános fórumon nem áll a középpontban, amikor rendre találkozhatunk a könyvtárak, a könyvtárosok jelenét és jövőjét gyakran megkérdőjelező laikus és potentát megjegyzésekkel. A könyvben többször is leírt véleményünket itt is szeretnénk hangsúlyozni: a könyvtár és a tőle elválaszthatatlan könyvtáros szakma nem megszűnőben, hanem átalakulóban van. Ennek számos bizonyítékával találkozhatunk, amelyekről művünkben az országos könyvtári statisztikai adatokra alapozott kóstolót állítottunk össze. Rendkívül hasznosnak, kívánatosnak tartanánk, ha az országos adatokon és elemzéseken túl elkészülnének a mikroszintű adatokra alapozott analízisek is. Csupán a kétszintű elemzés festhet reális képet a könyvtárak összességének és az egyes intézmények valós teljesítményéről, társadalmi és helyi hasznosságáról.

Bízva abban, hogy a Könyvtári reneszánsz nyomtatott kiadása az e-kiadáshoz hasonló szakmai visszhangot vált majd ki, de még inkább bízva a valós adatokra támaszkodó, építő jellegű, koncepcionális s ha úgy tetszik, a hazai könyvtárak stratégiai fejlesztési kérdéseire kiterjedő szakmai diskurzus létrejöttében, ajánlja a szerző könyve új kiadását olvasói kitüntető figyelmébe.

Budaörs, 2016. február 15.

Bevezető

„Bücher haben viele Seiten. Leser haben viele Leben”¹

(Evelyne Polt-Heinzl)

Egy évtizede már, hogy a könyvtárak és az információs társadalom jelenségeiről és az akkori írásunk megszületésének évében már mintegy másfél évtizede ható folyamatairól egyfajta szintetizáló tanulmányt jelentettünk meg a Tudásmenedzsment című folyóiratban.² Az azóta eltelt évek alatt ez az írás és annak tartalma integrálódott a könyvtáros szakma különböző fórumaiba, és azok közül is főként az informatikus könyvtáros, valamint a könyvtárpedagógia tanár szakos képzésekbe: a témát érintő publikációkban többször hivatkozási alapot jelent és a képzési tematikák kötelező, illetve ajánlott szakirodalmában is rendre feltűnik. Nyilvánvaló, hogy az írás eredményes utóélete egyrészről örömet és sikert jelent a szerző számára, ám ez egyben magában hordozza annak felelősségét és kötelezettségét is, hogy a tematikájából adódó, mindannyiunk számára ismert gyors avulás miatt, tíz év eltelte után aktualizáljuk a témát. Ezt a szándékot erősíti az is, hogy az elmúlt tíz évben az információs társadalom hatásai jelentősen felgyorsultak és megerősödtek mind a köznapi, mind pedig a könyvtári tevékenységekben. Nem egyszerűen arról van szó, hogy az előző írásunkban zajló folyamatok tendenciái lineárisan tovább folytatódtak volna egy évtizeden keresztül, hanem összességében azt látjuk, hogy az információs társadalom folyamatai exponenciális növekedéssel hatottak mind az egyénekre, mind pedig a társadalomra, továbbá annak intézményrendszerére, többek között a könyv- és olvasáskultúrára és annak markáns megtestesítőire, a könyvtárakra is. A korábban soha nem tapasztalt gyorsasággal változó információs és kommunikációs technológia (IKT) nap mint nap újabb és újabb kihívások elé állítja alkalmazóit, legyenek azok bármiféle tartalomszolgáltatók vagy -használók, sőt – a web 2.0 alkalmazások tükrében – mára már indokolatlanná, mesterségessé vált e két kategória elkülönítése. A rapid sebességű változások olyan feladatokat rónak az interakcióban résztvevőkre, amelyeket – a folyamatos lépéstartási kényszer ellenére is – azok egyre kevésbé tudnak kezelni, megoldani. Ennek a versenyfutásnak, amelynek minden és mindenki alanya, a könyvtárak is fontos résztvevői. A versenyből való eredményes kikerülésük nem babra megy. A tét az elmúlt egy évtized alatt tovább súlyosbodott: a legszélsőségesebb megnyilvánulásokban ma már az intézményrendszer és a könyvtári szolgáltatások pozícióinak megtartása, és talán azt sem túlzás állítani, hogy egyáltalán az intézmények és a professzió megmaradása a kérdés. Mindazonáltal fontosnak tartjuk hangsúlyozni, hogy a vetélkedés ez esetben nem irányulhat egymás kiszorítására, legyőzésére. Az információ felértékelődése, az információszolgáltatás polarizációja, amely színpadon a könyvtár ma már nem az egyetlen, hanem csupán az egyik, szándékaink és meggyőződésünk szerint fontos, meghatározó és mindenekelőtt hiteles tartalmakat közvetítő szereplő, olyan helyzetet teremtett, amelyhez a könyvtáraknak a több évezredes fejlődésük során nem állt módjukban alkalmazkodni egyszerűen azért, mert ez a helyzet ismeretlen volt. Kétségtelen, hogy a technológiai fejlődés, a többpólusú információszolgáltatás a könyvtári tevékenységek modernizálását is magukkal hozták, ám felfogásunk szerint ezek a jelenségek nem a könyvtárak halálát prognosztizálják, hanem sokkal inkább a könyvtárak, azok szolgáltatásainak reneszánszát jelenthetik, amennyiben jól és okosan tudunk bánni az új lehetőségekkel.

Tíz évvel ezelőtt, korábbi írásunk születésekor azt a konklúziót lehetett levonni, hogy az ezredfordulóra sikerült megfogalmazni a hazai könyvtárügynek az információs társadalomban való helyét, szerepét, feladatait. Ehhez segítettek egyrészről a nemzetközi szervezetek iránymutatásai, a hazai jogszabályok, stratégiai tervek, az IKT könyvtári térnyerése és az annak kezeléséhez szükséges tudás fejlődése, amelyek egyfajta pozitív jövőképet adtak a könyvtári szolgáltatások modernizálásának. Akkor az alábbiak szerint összegeztünk: a könyvtárak korszerű és a társadalmi elvárásoknak megfelelő működési keretei kirajzolódtak, és a továbbiakban a legfontosabb teendő az lesz, hogy a kialakított kereteket újszerű tartalommal töltse meg a szakma. Ezeknek a megállapításoknak a tükrében végezzük mostani elemzésünket.

1. Az internet használatának mennyiségi változásai 2005-2014 között

A fizikai és a mentális megosztottságról

Az internetpenetráció és az internethasználat változásának jellemzői: nemzetközi, hazai, regionális és megyei adatok, elemzések

A mobil hozzáférés előretörése

A könyvtárak információs társadalomban betöltött szerepének szempontjából legmeghatározóbb az internethez való hozzáférés, mind a könyvtárak, mind pedig az olvasók, használók esetében. Ez a tényező a könyvtárak internetes szolgáltatási képességének és az olvasók elektronikus használati lehetőségének mértékét, minőségét egyaránt meghatározza, ezért ennek a környezetnek bemutatásával kezdjük. Vagyis ejtünk néhány szót arról, hogy miként változott az utóbbi évtizedben a könyvtárak és az olvasók világában az informatikai infrastruktúra. Az internethez való hozzáférést és használatot a szakirodalom tanúsága szerint két tényező determinálja, és ezeket a tényezőket a szakma a digitális megosztottság (digital divide) megnevezéssel illeti. A szakirodalom szerint a kétezres évek elején ismerték fel az elsődleges digitális megosztottságként jelölt faktort, az internetes eszközrendszerhez és a tartalomhoz való hozzáférés problémakörét. Ez lényegében a fizikai hozzáférés (access) kategóriájára szűkítette még a kérdést, vagyis arra: amennyiben az egyén úgy dönt, hogy szeretné ezeket a lehetőségeket használni, úgy módjában áll-e ez, rendelkezésére állnak-e az infrastrukturális feltételek. Ezt a leegyszerűsítő felfogást ugyan már megszületése pillanatában többen kritizálták, mondván, hogy a fizikai lehetőség önmagában még nem elegendő ahhoz, hogy az egyén éljen is azzal. Számos más összetevőt, mint például a kognitív, az attitűdbeli és a motivációs elemet is meghatározónak tartották, ám ennek ellenére az internet elméleti szakirodalmában ez a fogalom ezzel a a tartalommal honosodott meg. A másik tényező: a másodlagos digitális megosztottság már ennél jóval komplexebb, és tegyük hozzá, jóval nehezebben mérhető, kvantálható faktorként jelenik meg a szakirodalomban. A másodlagos digitális megosztottság jelensége arra mutat rá, hogy az elsődleges megosztottság csökkenése mellett továbbra is megmaradnak bizonyos egyenlőtlenségek. Az internet elterjedtségének növekedésével párhuzamosan a kutatások fókuszába újabb kérdések kerültek. A technológia terjedésével párhuzamosan már egyre kevésbé az volt a kérdés, hogy ki férhet hozzá magához a technikához, hanem egyre inkább az, hogy ki mit tesz és mit képes tenni a világhálón, vagyis a minőségi használat került a vizsgálatok fókuszába. Ebben az értelemben a másodlagos digitális megosztottság már elsősorban a használat minőségi különbözőségeire fókuszál, és a digitális egyenlőtlenség (digital inequvality) fogalmát használja.  E tematika kutatásában a legfontosabb összetevők a technikai apparátus, az autonóm használat, a képességek és készségek, a társadalmi támogatás és a felhasználási cél.³ Mindezek mellett meg kell jegyeznünk, hogy a digitális megosztottság tényezőiről világszerte még másféle felfogások is léteznek, ám abban mind megegyezik egymással, hogy a megosztottság olyan létező kategória, amely komoly akadályokat jelent a digitális világ eredményesebb hasznosulásában. Ugyanakkor azt is tudnunk kell, hogy a kétféle megosztottság ma is egymás mellett élő kategória, és a világ különböző részein ugyan eltérő hangsúllyal, de mindenhol jelen van az elsődleges és a másodlagos digitális megosztottság.

Az internet használatának változásai közül elsőként a számszerű adatokban jóval könnyebben mérhető és bemutatható technikai, technológiai expanzióval foglalkozunk. Az utóbbi évtized alatt az internetpenetráció, vagyis a technikai, technológiai hozzáférés világszerte jelentősen növekedett. A világ teljességét figyelembe vevő ITU statisztika⁴ szerint a száz lakosra jutó internethasználók száma tíz év alatt több mint négyszeresésre emelkedett, és ez azt jelenti, hogy körülbelül két és félévente megduplázódott a használók száma. Mindezeken túl azt is látnunk kell, hogy a világ teljességére vonatkozó növekedés jellemzően egyenletes képletet mutat: nincsenek sem nagy felfelé, sem pedig nagy lefelé történő ugrások. Ugyanakkor a fejlődő és a fejlett országok között igen jelentősek a mennyiségi és a növekedési különbözőségek. A ciklus elején a fejlett országok teszik ki az internethasználók több mint felét, és ehhez képest a fejlődő országok 7,8 százalékkal, vagyis az összes internethaszálók között csupán 15,32 százalékkal  vannak jelen.  Ez a lemaradás a teljes ciklus alatt állandóan és fokozatosan csökken, és a ciklus végére a fejlett országok mennyiségéhez viszonyítottan már 41,38 százalékot tesz ki. Vagyis, míg a fejlett országok esetében a ciklus teljes időtartama alatt 50,9 százalékról 78,3 százalékra, így csupán mintegy másfélszeresére, addig a fejlődő országok esetében 7,8 százalékról 32,4 százalékra, tehát több mint négyszeresére emelkedett a száz főre jutó internethasználók száma.

Mindazonáltal nem szűnt meg a fejlett országok meghatározó dominanciája, ám a növekedés üteme, intenzitása a fejlődő országok esetében jóval nagyobb, és prognosztizálhatóan a következő években, évtizedekben az internet használatának dinamikus mennyiségi növekedése e térségekben várható. E folyamatok megértéséhez tudnunk kell, hogy az internethasználók számának növekedését vizsgáló kutatások szerint  az internetpenetráció bizonyos mértékét – ezt általában 65-70 százalék körül határozzák meg – viszonylag könnyű elérni, ám amikor ezt a szintet elérik, azt követően az intenzív növekedési folyamat megtörik, és a használók számában ugyan továbbra is növekedés jelentkezik, ám ez a folyamat már lényegesen lassúbb tendenciájú, mint a korábbi, intenzív szakasz. Ennek okát a kutatók elsősorban abban látják, hogy az internetre fogékony korosztályok, társadalmi csoportok használók körébe történő belépése után az erre nem fogékony társadalmi rétegek „meghódítása” egyre nehezebb, és úgy tűnik, hogy egyelőre továbbra is megmaradnak a lakosság körében azok a csoportok, amelyeknél valószínűsíthetően az internet már nem fog teret hódítani, vagy csupán igen kis mértékben. A világháló mellőzése az idősebb korosztályra, továbbá az alacsonyabb iskolázottságúakra jellemző. Mindez a végletekig leegyszerűsítve azt jelenti, hogy a világra nyitott, képzett és rendszeres jövedelemmel rendelkező rétegek szinte száz százalékban neteznek, a leszakadó rétegek nagyobbik részének pedig jószerével elérhetetlen a világháló. E tendenciák a könyvtárak számára is fontos üzeneteket hordoznak. Egyrészről azt, hogy világméretekben gondolkodva, a könyvtáraknak továbbra is fontos szerepe marad az alacsony internetpenetrációval rendelkező országok, régiók esetében a technológiához és a tartalmakhoz való hozzáférés biztosításában. Másrészről a könyvtárakban az eddiginél nagyobb hangsúlyt kell fektetni azokra a társadalmi csoportokra, amelyek fizikai, mentális és gazdasági hátrányaik miatt egyáltalán nem vagy csupán korlátozottan tudnak élni a világháló lehetőségeivel. Ugyanakkor figyelmbe kell azt is venniük, hogy várhatóan még hosszú időn át megmaradnak azok a használói csoportok, azok az olvasók, akik a könyvtárak által nyújtott elektronikus szolgáltatásokat nem veszik igénybe, és akik csupán a hagyományos módon, a személyes kontaktusok, a fizikai jelenlét révén tudják/akarják elérni a könyvtárak által biztosított szolgáltatásokat. A távoli elérésű használat kétségkívül rohamos terjedése mellett sem hagyhatók e szempontok figyelmen kívül.

1 Könyvünk tartalmához jól illeszkedő és mottóul választott szöveg Evelyne Polt-Heinzl könyvének címe: Bücher haben viele Seiten. Leser haben viele Leben (Sonderzahl Verlag, Wien 2004). Magyar fordításban: A könyveknek sokféle oldaluk, az olvasóknak pedig sokféle életük van. Szeretnénk megjegyezni, hogy a cím szerzői fordítása helyes, de mégsem tükrözi egészen pontosan a szöveg német tartalmát.

2 Sipos Anna Magdolna: A könyvtárak az információs társadalomban. In: Tudásmenedzsment, 7. évf. (2006) 2. sz. p. 40-60.

3 Galácz Anna – Ságvári Bence: Digitális döntések és másodlagos egyenlőtlenségek: A digitális megosztottság új koncepció szerinti vizsgálat Magyarországon. In: Információs Társadalom, 8. évf. (2008) 2. sz. p. 37-52.

4 International Telecommunication Union (ITU): Measuring the Information Society Report 2014. Individuals using the Internet per 100 inhabitants, 2005-2014. Source: ITU World Telecommunication /ICT Indicators database ITU Statistics In: http://www.itu.int/ict/statistics (2016. 02. 04.)