JEREMY V. JONES

A Kaká-sztori

Egy brazil fiú története,
aki 2007-ben elnyerte a FIFA
Év Játékosa díját – részlet

Harmat Kiadó
Budapest, 2016

Originally published in the U.S.A. under the title:
Toward the Goal: The Kaká Story

Copyright © 2010 by Jeremy V. Jones and Janna Jones
Translation copyright © 2011 by Jeremy V. Jones
Translated by Szőczi János
Published by permission of Zondervan, Grand Rapids, Michigan
www.zondervan.com

© Harmat Kiadó, 2011
All rights reserved. Minden jog fenntartva.

Első kiadás 2011, második utánnyomás 2012, elektronikus kiadás 2016.

Fordította: Szőczi János

ISBN 978 963 288 329 8

Anyának és Apának

A narancsgerezdekért, a tiszta pólókért, a regisztrációs díjakért, az edzésre szállításért és a biztató szavakért. Köszönet, hogy bevezettetek ebbe a szép játékba – és köszönet rendíthetetlen támogatásotokért az élet játékában.

JVJ

1. A bajnokok bajnoka

A futballidény legnagyobb mérkőzése volt hátra. Aki ezt megnyeri, az Európa összes profi ligájának a bajnoka lesz. Az európai futballklubok már szerte a kontinensen megmérkőztek egymással az UEFA Bajnokok Ligája keretein belül. Ezen a napon, 2007. május 23-án eldől, hogy az olasz AC Milan vagy az angliai Liverpool szerzi meg a legjobbak legjobbjának járó címet.

A rohamfelszerelésbe öltözött görög rendőrség már a meccs előtt körbevette az athéni Olimpiai Stadiont. Kisebb dulakodás keletkezett, amikor jegy nélküli rajongók egy csoportja megpróbált áttörni egy lezárt kapun, hogy bejussanak a lelátóra, de a rendőrök könnygázzal visszaszorították őket.

Az igazi küzdelemre azonban bent a stadionban, a pompás zöld gyepen került sor. A lelátókról hetvenezer ünneplő, kiáltozó szurkoló figyelte, ahogy a várva várt esemény a vörösök és a fehérek között kezdetét veszi. A Milan fehérben, a Liverpool pedig piros mezben lépett pályára.

A meccs elején a Liverpool hamar átvette az irányítást, és a vörösök Jermaine Pennantja rögtön a nyolcadik percben kapura lőtt. A Milan kapusa, Dida azonban vetődött és védett.

A Milan ezután gyorsan magához tért, rendezte sorait, és az erőviszonyok kiegyenlítődtek. Egyik csapat sem tudta áttörni a másik kemény védelmét. Ügy tűnt, a két edző olyan jól felkészítette a csapatát, hogy a hátvédek minden támadást meg tudtak hiúsítani.

A Milan csapatában hemzsegtek az olyan világbajnok és Európa-bajnok veteránok, mint Paolo Maldini vagy Clarence Seedorf, de az igazi szupersztár a huszonkettes számot viselő fiatal játékos, Kaká volt. Korábban, a középdöntőben az ő nagyszerű játéka alapozta meg a Manchester United fölötti győzelmet, és repítette a Rossonerit (a Milan piros-fekete mezre utaló beceneve) ebbe az utolsó, döntő mérkőzésbe.

A Liverpool tisztában volt a veszéllyel, amit Kaká jelentett, ezért Javier Mascherano középhátvéd kapta a feladatot, hogy a Milan legkreatívabb játékosának folyamatosan a sarkában legyen, és állandó nyomás alatt tartsa. Úgy tűnt, jól működik a módszer. Kaká és csapata az első félidőben mindössze egy kapura lövéssel tudott kirukkolni, de a Liverpool kapusa, Pepe Reina azt is könnyedén védte.

Egy perccel az első félidő vége előtt Kakát szabálytalanság érte a Liverpool büntetőterületén kívül, és ezzel a Milan szabadrúgáshoz jutott. Az ezüst és kék csillagokkal díszített labdát a Milan szabadrúgás-specialistája, Andrea Pirlo helyezte a gyepre a pálya közepén, húsz méterre a gólvonaltól. Kilenc méterrel hátrébb a Liverpool védekezésképpen nyolcemberes sorfalat állított fel. A lelátókon mindkét rajongótábor hangja felerősödött, hiszen a szurkolók tudták jól, hogy egy ilyen helyzet mekkora veszélyt jelent. Vajon a Milan magához tudja ragadni a vezetést még az első félidőben? Vajon Pirlo csak azt keresi, hogyan cselezze ki a Liverpool sorfalát, és egyenesen kapura lő? Vagy lepasszolja a labdát valamelyik csapattársának, aki egy másik szögből fog kapura lőni?

A Milan csatára, Filippo Inzaghi a Liverpool sorfalának vonalában, de annak szélén helyezkedett el. Amint Pirlo elrúgta a labdát, ő megfordult, és rohanni kezdett a kapu felé. A labda eközben átívelt a sorfalon, majd lepattant mögötte, és a bal kapufa felé szállt tovább. Reina, a kapus balra vetődött, és úgy tűnt, ezzel simán hárítja a lövést. De amikor Inzaghi hátrafordult, a labda vállon találta, és lepattanva egyenesen a kapu jobb oldala felé vette az irányt, majd bevágódott Reina mögé a hálóba. Gól!

A Milan csapata valósággal megtáltosodott, és ezt a lendületet a második félidőbe is továbbvitte magával. Támadásaival a Liverpool védelmét folyamatos nyomás alatt tartotta, az pedig kezdett gyengülni. Az eredmény továbbra is 1-0 maradt, egészen az utolsó tíz percig.

Ahogy a meccs a vége felé közeledett, a Liverpool szépíteni akart, legalább egy egyenlítő gólt igyekezett szerezni, ezért csatárcserét hajtottak végre. A Liverpool lecserélte Mascheranót, és Kaká azonnal kihasználta a lehetőséget. Miután megszabadult állandó árnyékától, Mascheranótól, végre szabadabb mozgástérhez jutott a játékmezőn. Gyorsan továbbított egy passzot az üres kapu elé Inzaghinak, de a csatár nem tudta a labdát hálóba küldeni.

Néhány perccel később Kaká ismét labdát kapott, és a szabad teret kihasználva végigcselezett vele egészen a Liverpool kapujáig. Ott ravaszul úgy tett, mintha egyenesen kapura akarna lőni, de aztán egy kemény rúgással három hátvéd között keresztüllőtte a labdát. Inzaghi a másik oldalról futott a labdáért. Csak a kapus volt közte és a háló között. Hogy Reina védését kicselezze, egyetlen mozdulattal az alapvonal felé irányította a labdát, majd egy nehéz szögből a vetődő kapus alatt belőtte a háló túlsó sarkába. Gól!

Inzaghi kirohant a sarokba, és megragadta a szögletzászlót. Térdre esett, öklét lengetve kiabált, majd arcával megérintette a földet. Kaká volt az első csapattárs, aki odaért hozzá, és a nyakába borult. A Milan 2-0-ra vezetett.

A folytatásban a Liverpool kétségbeesetten támadott, a nyolcvankilencedik percben pedig kapott egy szögletrúgást. A labda először a kapu rövid sarka felé vette az irányt, de egy fejes elröpítette a kapu előtt egyenesen Dirk Kuyt felé, aki a túlsó kapufa mellől befejelte a hálóba. A Milan már csak egy góllal vezetett.

Két évvel korábban, a 2005-ös Bajnokok Ligája-döntőben ugyanez a két csapat állt egymással szemben. Az AC Milan félidőben 3-0-ra vezetett, így még izgalmasabb volt a Liverpool hihetetlen feltámadása, és az a kemény küzdelem, amellyel döntetlenre mentették az állást, míg végül büntetőrúgásokkal megnyerték a mérkőzést. Lehet, hogy a vörösök ismét ilyen csodában bíznak?

Az idő ezúttal a Milannak dolgozott, és amikor három perccel később a bíró lefújta a mérkőzést, a piros-feketék Európa, sőt – nem túlzás – az egész világ bajnokai lettek.

Az olasz rajongók tomboltak, a liverpooliak zokogtak. Kaká és társai ünnepeltek, a szurkolók pedig éljeneztek és énekeltek a lelátókon, miközben a pályára folyamatosan hullott a konfettieső. Kaká levette mezét, hogy az alatta lévő fehér pólón mindenki jól lássa a hatalmas, fekete betűs angol feliratot: „I belong to Jesus” (Jézushoz tartozom). A brazil sztár egy tiszteletkör erejéig két karját a magasba emelve körbefutotta a pályát, miközben fotóriporterek és operatőrök próbáltak lépést tartani vele. Végül a Milan hivatalosan is átvehette a hatalmas ezüstkupát.

Kaká ünnepel, miután csapata 2-1-re legyőzte Liverpoolt a Bajnokok Ligája-döntőben 2007. május 23-án

Kaká önmagában már ezzel a győzelemmel is nagyszerű évet zárhatott volna, de az ünneplés nem ért véget, még egy sor elismerés várt rá. A sportmagazinok már egy ideje a világ legjobb játékosaként emlegették a fiatal brazil focistát. Októberben a profi labdarúgókat képviselő nemzetközi szervezet, a FIFPro hivatalosan is a 2007-es év labdarúgójának nyilvánította, miután a világ minden tájáról negyvenötezer profi szakmabeli rá szavazott.

Decemberben a France Football című magazintól megkapta a világ legjobb játékosát megillető rangos kitüntetést, a Ballon d’Or-t, az Aranylabdát. Később, még ugyanebben a hónapban a világ nemzeti válogatottjainak edzői és csapatkapitányai Kakát szavazták meg a FIFA „Az év játékosa” címre a 2007-es évben.

„Hihetetlen élmény ez számomra – régen arról álmodoztam, hogy egyszer majd a Sao Paulo csapatában játszhassak, és legalább egyszer focizhassak a brazil válogatottban – mondta Kaká, amikor átvette az Aranylabdát. – A Bibliában az áll, hogy Isten sokkal többet adhat, mint amit kérünk tőle, és velem most pontosan ez történt.”

Kaká gyerekkora óta nagyratörő álmokat dédelgetett magában, és a hite lendítette őt tovább akkor is, amikor úgy tűnt, nem sok esélye van rá, hogy valaha is focista legyen belőle. De kemény munkával, kitartással és alázattal sikerült felküzdenie magát a csúcsra. Lássuk, hogyan is történt mindez.

2. Egy fiú Brazíliából

Ricardo Izecson dos Santos Leitét életének hajnalán mindenki a Ricardinho becenévvel illette. Amikor kisöccse, Digao beszélni tanult, nem tudta kimondani bátyja nevét, csak addig jutott, hogy: ká-ká. Így lett Ricardóból Kaká.

Mindkét fiú Brazília fővárosában, Brazíliavárosban született. A város alapjait 1960-ban rakták le, amikor az akkori elnök, Juscelino Kubithschek az Atlanti óceán partvidékén fekvő Rio de Janeiro helyett az ország belső részében jelölte ki az új főváros helyét. Bár Brazília alkotmánya már sokkal korábban, 1891-ben rendelkezett arról, hogy a főváros legyen közelebb az ország szívéhez, a 20. század közepéig továbbra is a világhírű Rio de Janeiro maradt a kormányzás és az államigazgatás székhelye. A város tervezői Brazíliaváros alaprajzát nagy körültekintéssel alakították ki, és a metropolisz központja madártávlatból egy repülőgépre vagy egy madárra emlékeztet.

Kakának és Digaónak ebben a városban volt az otthona. Apjuk, Bosca Izecson Pereira Leite általános mérnökként, anyjuk, Simone Cristina Santos Leite pedig tanárként dolgozott. A család jómódban élt, és a szülők mindent megadtak fiaik számára, ami a fejlődésükhöz szükséges volt.

Kaká négyéves volt, amikor a családnak az apa munkája miatt Brazíliavárostól ezer kilométerre nyugatra, Cuiabá városába kellett költöznie, majd nem sokkal később, Kaká hétéves korában a család Sao Paulóban telepedett le.

Kaká a Colegio Baptista Brasileiro nevű iskolában kezdte el tanulmányait. A csendes és kicsit szégyenlős fiú kitűnő tanuló volt, és tanárai meg voltak róla győződve, hogy orvos vagy mérnök lesz belőle.

Kortársaihoz hasonlóan Kaká is szerette a sportot. Egy ideig a tenisz volt a kedvence, és arról álmodozott, hogy egyszer majd profi teniszbajnokságot fog nyerni. Ez még azelőtt történt, hogy a futball – azaz a futebol, ahogy Brazíliában mondják – komolyan érdekelni kezdte volna.

Kakát élete első, focival kapcsolatos emlékei édesapjához kötik, akivel nyolcéves korában együtt szurkolt egy meccsen Sao Paulo csapatának. Az iskolában eleinte csak futsal-t játszott, a teremfoci brazil változatát, amelyet a hagyományosnál kisebb labdával játszanak. Még ugyanebben az évben Enio nevű testneveléstanára javasolta szüleinek, hogy fiukat írassák be egy futballszakiskolába. A szülők megfogadták a tanácsot, és beíratták Kakát egy futballklubba. Évekkel később, egy brazil tévéműsorban Enio úgy emlékezett vissza a diák Kakára, mint aki a legtöbb gyereknél jobban kezelte a labdát, ugyanakkor mégis türelmes volt azokkal, akik nála kevésbé voltak tehetségesek.

Kakát édesapja később átvitte a Sao Paulo Futballklubba. Az európai csapatokhoz hasonlóan a profi brazil labdarúgó-egyesületeknek is saját futballakadémiájuk van külön ifjúsági szakosztállyal, ahol a gyerekek labdarúgó képességeit fejlesztik. Ahogy a korosztályok növekednek, úgy válik egyre keményebbé a versengés, a klubok pedig árgus szemekkel keresik a fiatalok között a jövő nagy reménységét.

Kaká korán kezdett focizni. A képen brazíliai otthonában játszik a labdával

Az 1935-ben alapított Sao Paulo FC eseményekben gazdag múltra tekinthet vissza. A bajnokságok során elnyert címek és díjak alapján a legsikeresebb brazil klubnak számít, és úgy tartják, hogy a Flamengo és a Corinthians után ez a harmadik legnépszerűbb csapat egész Brazíliában.

A klub Sao Paulo városáról kapta a nevét, ahol a székhelye is van. Sao Paulo Brazília legnagyobb metropolisza, és húszmillió lakosával a világ egyik legnépesebb városa. A Sao Paulo és Rio de Janeiro közti különbséget sokan az amerikai Los Angeles és New York City közti rivalizáláshoz hasonlítják. A gyönyörű természeti környezetben, óceánparton fekvő Rio a színpompás karneválokról, valamint extravagáns és csillogó parádéiról híres. Sao Paulo viszont – New Yorkhoz hasonlóan – művészetéről, kultúrájáról és eleganciájáról nevezetes. Sokszor úgy emlegetik, mint európai oázist a „nagy latin préri” közepén.

Brazília a világ ötödik legnagyobb országa, lakosainak száma megközelíti a kétszázmilliót. Ahogy sok dél-amerikai országban, itt is nagy a szegénység, tömegek élnek mély nyomorban. A brazilok többsége vagy a legszegényebb, vagy a leggazdagabb réteghez tartozik, a középosztály szinte alig létezik.

Sao Paulo a gazdagabb városok egyike, a Sao Paulo FC pedig ősidőktől fogva a tehetősebb, felsőbb osztályok klubjaként vált ismertté. Ezzel szemben a Corinthianst Sao Paulo kétkezi munkásai alapították, és azóta is ebből a társadalmi rétegből kap támogatást.

Kaká, akinek szülei diplomás emberekként a kis létszámú brazil középosztályhoz tartoztak – kortársai többségétől eltérően –, anyagi biztonságban, sőt jómódban nőtt fel. Szülei ki tudták fizetni a fociakadémia tandíját, és minden lehetőséget megadtak neki, hogy tehetségét kibontakoztassa. De ha fejlődni akart, a pályán bizonyítania kellett… … …

Köszönetnyilvánítás

Külön köszönöm az alábbiakban felsorolt személyek segítségét, nélkülük ez a könyv nem születhetett volna meg. Véleményük, szaktudásuk és együttműködésük sokat jelentett a számomra.

Marcelo Saragosa, Eduard Cauich, Amy Hanson, Brett Honeycutt, Alex Marestaing, Lasal Miller, Lou Smith, Gary Booker, David McCasland, David Shrift, Rebecca Levine, Annette Bourland, Kathleen Kerr, Kris Nelson és Kim Tanner.

Kiadja a Harmat Kiadó
1113 Budapest, Karolina út 62.,
Tel./fax: (1) 466-9896
E-mail: harmat@harmat.hu
Internet: www.harmat.hu

Felelős kiadó: dr. Herjeczki Kornél
Felelős szerkesztő: Lehoczky Tünde
Műszaki vezető: Bernhardt Péter
Borítótervező: Lente István
Tervezőszerkesztő: Boltos Péter

Elektronikus könyv: Nagy Lajos

ISBN 978-963-288-329-8

Felhasznált betűtípusok:
Noto Sans & Serif – SIL Open Font Licence
Sansita – SIL Open Font Licence

Forgalmazza:
eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu