Fuglinszky Ádám

Fogyasztói adásvétel, kellék- és termékszavatosság

Elemzések az uniós jog és az új Ptk. kapcsolatához

Wolters Kluwer • Budapest, 2016

Kiadja a

Wolters Kluwer Kft.

Budapest, 2016

1117 Budapest, Prielle Kornélia u. 21–35.

Telefon: (40) 464-565

Fax: +36 (1) 464-5657

e-mail: info@wolterskluwer.hu

www.wolterskluwer.hu

Felelős vezető: Tóth Gábor, a Wolters Kluwer Kft. ügyvezetője

Kiadásért felelős: Fehér Nóra

A kiadványok szerkesztéséért felelős: dr. Szabó Marianna

Felelős szerkesztő: Aszalós Dániel

Műszaki szerkesztés: Wolters Kluwer Kft.

Grafikai tervezés: Wolters Kluwer Kft.

Tördelés: Korrinfó Kft.

ISBN 978 963 295 564 3

Termékkód: YEB1645

Kiadványaink megtekinthetőek és megvásárolhatóak szakkönyvesboltunkban a Kiadó címén, továbbá a shop.wk.hu portálon.

Minden jog fenntartva, beleértve a sokszorosítás és a mű bővített, illetve rövidített változatának kiadási jogát is.

A Kiadó írásbeli hozzájárulása nélkül sem a teljes mű, sem annak bármely része semmiféle formában (fotokópia, mikrofilm vagy más hordozó) nem sokszorosítható.

Szerző:

dr. Fuglinszky Ádám

Kézirat lezárva:

2016. február 1.

© Fuglinszky Ádám, Budapest, 2016

© Wolters Kluwer Kft., Budapest, 2016

Rövidítések jegyzéke

1959-es Ptk.

1959. évi IV. törvény a Magyar Köztársaság Polgári Törvénykönyvéről

BDT

Bírósági Döntések Tára

BGB

Bürgerliches Gesetzbuch (a német polgári törvénykönyv)

BGH

Bundesgerichtshof (Német Szövetségi Bíróság, Németországban a legfőbb bírói fórum)

BH

Bírósági Határozatok

Brüsszeli Egyezmény  

1968. szeptember 27-én Brüsszelben aláírt egyezmény a joghatóságról és a külföldi határozatok elismeréséről és végrehajtásáról polgári és kereskedelmi ügyekben

Brüsszel I. rendelet

A Tanács 44/2001/EK rendelete (2000. december 22.) a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról

Brüsszel Ia. rendelet

Az Európai Parlament és a Tanács 1215/2012/EU rendelete (2012. december 12.) a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról

CISG

United Nations Convention on Contracts for the International Sale of Goods (Vienna, 1980)

HGB

Handelsgesetzbuch (a német kereskedelmi törvénykönyv)

Irányelv

Az Európai Parlament és a Tanács 1999/44/EK irányelve (1999. május 25.) a fogyasztási cikkek adásvételének és a kapcsolódó jótállásnak egyes vonatkozásairól.

LB

Legfelsőbb Bíróság

Mtj.

Magánjogi törvényjavaslat (1928)

NGM

Nemzetgazdasági Minisztérium

Nmj. tvr.

A nemzetközi magánjogról szóló 1979. évi 13. törvényerejű rendelet

PECL

Principles of European Contract Law

PJE

Polgári Jogegységi Határozat

PK vélemény

(Legfelsőbb Bíróság, majd Kúria) Polgári Kollégiumának véleménye

Pp.

1952. évi III. törvény a polgári perrendtartásról

Ptk.

2013. évi V. törvény a Polgári Törvénykönyvről

Róma I. rendelet

Az Európai Parlament és a Tanács 593/2008/EK rendelete (2008. június 17.) a szerződéses kötelezettségekre alkalmazandó jogról

Róma II. rendelet

Az Európai Parlament és a Tanács 864/2007/EK rendelete (2007. július 11.) a szerződésen kívüli kötelmi viszonyokra alkalmazandó jogról

UNIDROIT

International Institute for the Unification of Private Law

Előszó

1. Hogyan született ez a könyv?

A könyvet egy német szakfolyóirat budapesti kongresszusán tartott előadás-felkérés nyomán írtam meg. A Zeitschrift für Europäisches Privatrecht (Folyóirat az európai magánjogért, a továbbiakban: ZEuP) c. jogi szakfolyóiratot 1993-ban alapították, és évente négy száma jelenik meg a patinás müncheni C. H. Beck kiadó gondozásában. Ahogy az alapító szerkesztők az első évfolyam második számának szerkesztői előszavában leszögezték, a ZEuP életre hívását a magánjog „európaizálása” inspirálta. Az európai magánjogot három forrásból eredeztetik: egyrészt az egyes tagállami jogrendszerek polgári jogának a jogtörténet és a jogösszehasonlítás módszerével feltárt közös alapjaiból, másrészt a magánjog egységesítése terén megkötött nemzetközi egyezményekből, s végül a harmonizált közösségi (majd uniós) magánjogból. A folyóirat német és angol nyelvű írásokat közöl.

A ZEuP szerkesztősége és nemzetközi tanácsadó testülete 2015 áprilisában Budapesten, az ELTE Állam- és Jogtudományi Karán tartotta kongresszusát, „25 Jahre Europäisches Privatrecht: Postsozialismus und europäische Integration” („Az európai magánjog 25 éve: posztszocializmus és európai integráció”) címmel. A neves nemzetközi előadók mellett magyar kollégák is korreferátumot tartottak. Így felkérést kaptam arra, hogy a fogyasztói adásvétel témájában tartsak előadást. Ennek szerkesztett változata német nyelven a ZEuP 2016. évi 1. számában jelent meg „Verbrauchsgüterkauf im ungarischen Privatrecht – Vom verwaisten „Weber“ und „Putz“ zu einem Satyr des Verbraucherprivatrechts” címmel, mintegy három ív terjedelemben.

Amikor az előadás anyagát összeállítottam, végig kellett gondolnom, hogy melyek a téma legérdekesebb kérdései, s így jutottam el azokhoz a „problémás pontokhoz”, az uniós jog és a Ptk. találkozásához, amelyek e könyv törzsanyagát alkotják. Amikor a kongresszus lezajlott, úgy döntöttem, hogy mindazt, ami a téma kapcsán elgondolkoztatott (ideértve a termékszavatosságot is), magyarul is megírom, akár jóval részletesebben, hiszen vannak nyitott kérdések, amelyek feltárása, s amelyekhez kapcsolódóan megoldási alternatívák felvetése a magyar olvasók érdeklődésére is számot tarthat. A Wolters Kluwer kiadó, amely az uniós jog és a Ptk. témájában már számos színvonalas kiadványt gondozott, késznek mutatkozott e könyv megjelentetésére. A könyv tehát két, külön-külön is kiemelkedően fontos témakört tárgyal: egyrészt a fogyasztóvédelmi magánjog uniós harmonizálását, másrészt az uniós jog és az új magyar Polgári Törvénykönyv kapcsolódási pontjait a fogyasztói adásvétel, illetve a kellék- és termékszavatosság témakörében.

2. Miről szól a kötet?

Az olvasó a fenti témakörökben végzett elemzéseimet tartalmazó kötetet tart a kezében, amely kutatás eredményeit magyar nyelven eddig még részeiben sem publikáltam. Olyan kérdéseket vizsgálok, amelyek a Ptk. uniós vonatkozásaihoz kapcsolódóan komoly gyakorlati relevanciával bírnak, s amelyek hazai feldolgozása még nem zárult le, bizonyos kérdésekben talán még el sem kezdődött igazán. Őszintén bízom benne, hogy a gyakorló szakemberek is a mindennapi jogéletben felmerülő kérdésekre adható válaszok forrásaként tekintenek a már-már kommentárszerű részek mellett (lásd pl. a termékszavatosság) az uniós jogi és a jogösszehasonlító levezetésekre is. Lássuk, miről is esik tehát szó.

Az első fejezet a fogyasztói adásvételről szóló irányelv átültetéséről, a hibás teljesítés 2002-ben megreformált, majd a Ptk. kodifikációjával tovább finomított, s újból átszabott szabályairól szól, különös tekintettel a kellékszavatosságra. A rövid bevezető gyakorlati szempontokra is tekintettel mutatja be a szabályok közösségi jogi eredetét és főbb változásait az új kódexben. Ezt követően arra keressük a választ, hogy vajon megváltozott-e a fogyasztófogalom az új Ptk.-val, közelebbről és általánosságban is: vajon fogyasztónak minősül-e az a természetes személy, aki ugyan gazdasági, szakmai tevékenységéhez kapcsolódóan, de nem a saját szakterületén belül eljárva köti meg a szerződést, például az egyéni ügyvéd, vagy az egyéni vállalkozó víz- és gázszerelő, amikor irodaszereket szerez be, avagy irodát, műhelyt bérel. A hazai szakirodalom mellett feldolgozom az Európai Bíróság esetjogát, valamint inspirációkat, párhuzamokat keresek a német polgári és kereskedelmi jogban. Ez utóbbi megközelítés létjogosultságát a magyar polgári jog dogmatikájának a német joghoz való hagyományos közelsége és a szoros gazdasági, szakmai kapcsolatok mellett a német jog azon sajátossága nyújtja, hogy ott a fogyasztóvédelmi és az általános magánjog mellett létezik kereskedelmi jog is, s emiatt az egyes jogviszonyokat, szerződéseket világosan el kell tudni határolni egymástól, s ugyanezen oknál fogva egyértelműen be kell tudni sorolni egyik vagy másik (így ezek között a fogyasztóvédelmi magánjogi) szabályozási rezsim alá. E tudományos-szakmai „szortírozás” orientáló jellegű támpontokkal szolgálhat a hazai joggyakorlat számára is. A fejezetet részletes elemzés zárja, amely azt mutatja be, hogy az Európai Bíróság eddig milyen döntéseket hozott a fogyasztói adásvételről szóló irányelv kapcsán, s hogy e döntések fényében a Ptk. szabályai megfelelnek-e az uniós jognak, illetve, hogy hogyan kell e szabályokat eurokonform módon értelmezni, ugyanakkor milyen gyakorlati problémákat vetnek fel.

A második fejezet kissé elszakad az uniós jogharmonizáció kérdéskörétől, és a Ptk. hibás teljesítésre, kellékszavatosságra vonatkozó szabályai közül olyan rendelkezések elemzésébe bocsátkozik, amelyek vagy az új törvénykönyv hozta változás, vagy az egyes gyakorlati szempontból is releváns kérdések állandó megválaszolatlansága miatt tarthatnak számot érdeklődésre. Foglalkozom a jogvesztő határidők kiiktatásával, s kritikai elemzésnek vetem alá a jogalkotó ezen döntését, továbbá megvizsgálom, hogy vajon a felek a szerződésükben „feltámaszthatják-e” a kellékszavatosság jogvesztő határidőit, azaz kiköthetnek-e ilyen típusú határidőt. Elemzem, hogy a bizonyítási teher megfordulását eredményező egyes szabályok vajon kihatnak-e a hibás teljesítés valamennyi jogkövetkezményére. Végül behatóan megvizsgálom azt a kérdést, hogy gyakorolható-e hibás teljesítéshez kapcsolódó szankciós elállási jog utólagos irreverzibilitás esetén, vagyis amikor a jogosult a szerződés tárgyát természetben visszaszolgáltatni nem tudja, s hogyan alakulhat a restitúciós kötelezettség ezekben az esetekben. Jogösszehasonlító módszert alkalmazva, más államok és jogegységesítő modell-egyezmények tükrében is értékelem a Ptk. megoldását, majd javaslatot teszek az új kódex szabályainak értelmezésére.

A harmadik fejezet csak és kizárólag a Ptk. egyik igen fontos új jogintézményéről, a termékszavatosságról szól. Rövid bevezetőt követően az általános kérdések körében vizsgálom a gyártóval (illetve a fogyasztó-vevővel közvetlen szerződéses kapcsolatban nem álló forgalmazóval) szemben érvényesíthető kijavítási, illetve kicserélési igény előnyeit és hátrányait, majd egyes uniós tagállamok szabályozásával illusztrálva bemutatom e közvetlen igényérvényesítést lehetővé tévő jogi konstrukciókat. Ezt a jogintézmény hazai bevezetésének általános értékelése követi, majd gyakorlatorientáltan, kommentárszerűen, tényálláselemről tényálláselemre haladva (jogosult, kötelezett, hibafogalom, az igény tárgya, határidő, kimentési okok, a termékszavatosság viszonya a kellékszavatossághoz) feltárom a termékszavatosság jogalkalmazási kérdéseit, nem elhallgatva a prognosztizálható nehézségeket és ezek lehetséges megoldásait sem. A kutatás egyik legizgalmasabb pontja a fejezet végén tárgyalt kollíziós jogi kérdés. Kiindulópontként olyan élethelyzeteket képzeljünk el, mint pl. hogy a magyar fogyasztó Franciaországban egy német gyártó termékét vásárolja meg, avagy egy német fogyasztó a német vagy magyar terméket Magyarországon. Az Európai Unió egységes, belső piacán, ahol 28 tagország összesen ötszázmillió fogyasztója vásárol árut és vesz igénybe szolgáltatást, ma már kifejezetten gyakorinak és tipikusnak számítanak ezek a helyzetek. E nemzetközi elemet hordozó tényállások kapcsán kérdésként merül fel, hogy hogyan és miként találhatjuk meg az alkalmazandó jogot, amely alapján eldől, hogy megilleti-e a fogyasztót a gyártóval szemben érvényesíthető igény, vagy hogy az Európai Unió kollíziós kötelmi joga (az ún. Róma rendeletek) mely anyagi magánjogot jelöli ki mindehhez. A kapcsoló szabályt a szerződéses kötelmekre vonatkozó Róma I. rendeletben, avagy a szerződésen kívüli kötelmi viszonyokra irányadó Róma II. rendeletben kell-e keresni, s mi tévők legyünk, ha egyikben sem találjuk? Mivel az Európai Unió hatalmas belső piacán, illetve a globalizált világgazdaság korában feltehetően nagyon gyakran fog felmerülni nemzetközi elem a fogyasztó-vevő és a gyártó közötti jogviszonyban, nem mehettem el e kérdések mellett, és megkíséreltem megválaszolni azokat. A fejezetet egy rövid összegzés zárja, amely együttgondolkodásra, vitára hívja az olvasót.

3. Köszönetnyilvánítás

Köszönet illeti mindazokat, akik a kézirat átolvasásával, építő jellegű kritikai javaslatokkal segítették munkámat. A „tesztpilóták” közreműködése növeli a szerző biztonságérzetét, miközben tudja: tévedéseiért egyedül ő felel. (Felelősségemet a Ptk. 6:152., illetve 6:526. §-a alapján és keretei között kizárom.) Köszönetemet fejezem ki mindazoknak a kollégáknak, akik a kéziratot egészében vagy részeiben elolvasták, és megtették jobbító szándékú észrevételeiket. Betűrendben felsorolva őket, köszönet illeti tehát Boronkay Miklós ügyvéd urat, Burián László egyetemi tanárt, édesapámat, Fuglinszky János ny. ügyvéd urat, Fülöp Györgyi ny. táblabírót, Gazdag Levente barátomat és Rácz Lilla PhD hallgatót. A források felkutatásában ezúttal is az ELTE ÁJK Polgári Jogi Tanszékének munkatársai, Méhész Krisztina és Nagy Éva voltak a segítségemre, s értékes támogatást kaptam (mint már többször) Gerencsér Judittól, a Kúria jogi szakkönyvtárának vezetőjétől.

Köszönet illeti továbbá azokat a nemzetközi magánjogász kollégákat, akik a termékszavatosság kapcsán a kollíziós szabály megtalálásában segítettek: elmondták véleményüket, forrásokat ajánlottak stb. Budapestről Nemessányi Zoltán helyettes államtitkár úr (Igazságügyi Minisztérium), Burián László (PPKE-JÁK) és Vékás Lajos (ELTE-ÁJK) professzor urak, a krakkói Jagelló Egyetemről Marcin Czepelak úr és Ulrich Magnus professzor úr Hamburgból.

S végül: nincs a szerző számára nagyobb öröm és megtiszteltetés, mint ha érdemi visszajelzést kap munkájáról. Kollegiális tisztelettel ajánlom e munkát az olvasó figyelmébe, s kérem, ha ideje engedi, ossza meg velem álláspontját (fuglinszky@ajk.elte.hu).

Budapest, 2016. február

A szerző

I. fejezet

A fogyasztói adásvételről szóló irányelv átültetése a magyar jogba és az új Ptk.

Ahogy Vékás Lajos a fogyasztói adásvételről szóló irányelv1 (a továbbiakban: Irányelv) kapcsán fogalmazott: „Az európai Közösségek fogyasztóvédelmi irányelveinek cikcakkban haladó sora 1999-ben elérte a klasszikus kötelmi jog középpontját […].”2 Kétségtelen, ezen irányelv átültetése minőségileg többet és mást jelentett, mint az azt megelőző jogharmonizáció. A könyv első fejezetében, miután röviden ismertettük, hogy hogyan és miként ültette át az Irányelvet a magyar jogalkotó, s az érintett szabályok változtak-e a Polgári Törvénykönyvről szóló 2013. évi V. törvény (a továbbiakban: Ptk.) elfogadásával (1. cím), a fogyasztó polgári jogi fogalmát vizsgáljuk meg részletesebben, különös tekintettel a Ptk. által eszközölt kisebb (?), pusztán stilisztikai jellegű (?) szövegváltozásra (2. cím). Végül arra keressük a választ, hogy hogyan befolyásolta a hibás teljesítés, kellékszavatosság szabályait az Európai Bíróság esetjoga, az Irányelvhez kapcsolódó négy eseti döntés, s ezek fényében vajon eurokonformnak tekinthető-e a magyar szabályozás és bírói gyakorlat (3. cím). Már itt jelezzük: ez utóbbi kérdésre részben nemleges választ kell adnunk, miközben megállapítható, hogy (abban a kérdésben, ahol diszharmónia van a kettő között) a magyar jog megoldása – érdemét tekintve – sokkal inkább észszerű és meggyőző, mint az Európai Bíróság iránymutatása.

1. Bevezetés

1.1. A fogyasztói adásvételről szóló irányelv átültetése a magyar jogban

Magyarország a 2002. évi XXXVI. törvénnyel ültette át a fogyasztói adásvételről szóló irányelvet.3 A fogyasztói adásvételi szerződés szabályait a kötelmi jog általános részébe szervesen, a hibás teljesítés szabályai közé illesztve helyezte el a jogalkotó.4 Az Irányelv átültetésére irányuló kötelezettségét egyúttal a hibás teljesítés szabályainak újragondolására, modernizálására is felhasználta.

Vékás az Irányelv átültetésének e módszerét „kötelezettségen túli átültetésnek” nevezi, és rámutat e szabályozási technika számos előnyére.5 A hibás teljesítés megreformált szabályainak többsége ugyanis két szempontból is szélesebb körben érvényesül, mint ahogy az Irányelv eredeti tárgyi hatálya alapján kötelező lenne.

Egyrészt, az átültetett szabályok jelentős része a kötelmi jog általános részében nyert elhelyezést, ezért az adásvételi szerződéseken túl valamennyi visszterhes szerződésre (szerződéstípusra) alkalmazni kell azokat.6 Következésképpen nem lehet pl. vitás, hogy a hibás teljesítés immár harmonizált szabályait az Irányelv 1. cikk (4) bekezdésében rögzített legyártandó vagy előállítandó fogyasztási cikk átadására vonatkozó szerződésekre is alkalmazni kell (annak ellenére, hogy hiába keresünk erre vonatkozó speciális szabályt a törvényszövegben).7 A bírói gyakorlat egyébiránt a hibás teljesítés szabályait azokban az esetekben is alkalmazza, amelyekben ugyan a teljesítés maga nem hibás, azaz a szerződéses főkötelezettséget nem szegték meg, viszont a kötelezett megsértette egy, a teljesítésre vonatkozó lényeges mellékkötelezettségét, ami szükségképpen késlelteti avagy egyenesen ellehetetleníti a szerződés tárgyának rendeltetés- és szerződésszerű használatát. Ez a helyzet például, ha a használati útmutatót, a tág értelemben vett kísérő dokumentációt, vagy valamely, a szerződés tárgyának használatához, működtetéséhez szükséges hatósági engedélyt nem adják át, illetve az hiányzik, vagy ha a csomagolás, címkézés nem felel meg a szerződéses vagy jogszabályon alapuló követelményeknek. Az Irányelv alapján megreformált szabályok tehát a főkötelezettség megszegésével ekvivalens mellékkötelezettség-szegések esetén is érvényesülnek.

A Legfelsőbb Bíróság Polgári Kollégiumának 1/2012. (VI. 21.) sz. véleménye a hibás teljesítés egyes kérdéseiről, 1. pont 2. mondata szerint: „Hibás a teljesítés […] ha a kötelezett nem tesz eleget a szolgáltatáshoz kapcsolódó ún. járulékos kötelezettségeknek.” A Vélemény indokolása hozzáteszi: „A főszolgáltatással, a szolgáltatni vállalt dologgal kapcsolatos ún. járulékos kötelezettségek teljesítésének (használati, kezelési utasítások, árujelzők, minőségi tanúsítványok, megfelelőségi nyilatkozatok, megfelelő címkézés, csomagolás, kísérő okmányok stb. átadásának, illetve feltüntetésének) elmulasztása szintén a szolgáltatás hibáját eredményezi, még akkor is, ha maga a főszolgáltatás egyébként nem minőséghibás. […] A járulékos kötelezettségekre vonatkozóan részletes előírásokat tartalmaz a fogyasztóvédelemről szóló 1997. évi CLV. törvény 12. §-a és 13. §-a is. A 12. § (1) bekezdés szerint külön jogszabályban meghatározott termék csak használati és kezelési útmutatóval forgalmazható. A 13. § szerint pedig azok a termékek, amelyekre vonatkozóan jogszabály megfelelőség-értékelési kötelezettséget ír elő, csak az előírt mód szerinti megfelelőségi tanúsítvánnyal, megfelelőségi nyilatkozattal, illetve megfelelőségi jelöléssel együtt forgalmazhatók. Mindezek mellett egyéb külön jogszabályok is konkrét előírásokat fogalmaznak meg az egyes szolgáltatásokhoz kapcsolódó járulékos kötelezettségekről.” Az eseti döntések közül lásd pl. az ún. paprikamalom esetet, amely tényállása szerint a paprikaőrlő üzem ugyan kifogástalanul működött, de a kötelezett nem tudta rendelkezésre bocsátani az üzemeltetéshez szükséges hatósági engedélyeket (Csongrád Megyei Bíróság, BDT2003. 748.), avagy a Legfelsőbb Bíróság egy közzétett döntését (BH2006. 410.), amelyben a legfőbb bírói fórum a hibás teljesítéssel ekvivalensnek tekintette, hogy az importőr – bár rendelkezésre tudta bocsátani a szerződés tárgyát képező kenőolajat – a veszélyes anyagok országos forgalmazásához szükséges engedélyt nem szerezte be, illetve az árut nem megfelelően címkézte.8

Másrészt, szintén az Irányelv szabályainak az Irányelv tárgyi hatályán „túlnyúló” alkalmazását eredményezi, hogy annak legfontosabb szabályait (többek között a kellékszavatossági igényeket, valamint azokat a kritériumokat, amelyeknek a szolgáltatásnak meg kell felelnie, lásd ehhez az Irányelv 2. és 3. cikkét) a visszterhes, nem fogyasztói szerződésekre (a Ptk. fogalomhasználatában: a nem fogyasztó és vállalkozás között kötött szerződésekre) is alkalmazni kell.9 Természetesen egyes kifejezetten a fogyasztó védelmét szolgáló szabályokat csak a fogyasztói szerződésekre (azaz a fogyasztó és vállalkozás között kötött szerződésekre) kell alkalmazni, mint például a teljesítést követő hat hónapon belül felismert hiba a teljesítés időpontjában való fennállásának vélelmét az Irányelv 5. cikk (3) bek. alapján.10 Ez utóbbi szabályokat azonban élesen el kell határolni az általános, azaz a szerződő felek személyétől függetlenül valamennyi szerződésre irányadó rendelkezésektől.11 A hibás teljesítésre, valamint annak jogkövetkezményeire vonatkozó szabályok a fogyasztói szerződésben (és csak a fogyasztói szerződésben) kógensek.12

Megjegyzendő, hogy a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény (a továbbiakban: 1959-es Ptk.) 685. § e) pontja a törvény jótállásra és kellékszavatosságra vonatkozó szabályai alkalmazásában szűkítette a fogyasztói szerződés fogalmát, s csak azokat a szerződéseket sorolta ebbe a körbe, amelyek tárgya „ingó dolog, kivéve a villamos energiát, a – tartályban, palackban vagy egyéb módon korlátozott mennyiségben vagy meghatározott űrtartalommal ki nem szerelt – vizet és gázt, továbbá a végrehajtási eljárás vagy más hatósági intézkedés folytán eladott dolgot, valamint az olyan árverésen eladott használt dolgot, amelyen a fogyasztó személyesen részt vehet (fogyasztási cikk)”. Ezáltal a fogyasztók számára kedvezőbb szabályok kógenciája – összhangban egyébiránt az Irányelv 1. cikk (2) bek. b) pontjával – csak e szűk értelemben vett fogyasztói szerződések körében érvényesült.

A hibás teljesítés szabályozása abban is igazodott s igazodik az Irányelv szövegezéséhez, hogy szemben pl. a német joggal, a kellékszavatossági jogok második lépcsőjében található igények érvényesítéséhez (röviden: a második szintre való áttéréshez) nem követeli meg póthatáridő tűzését.13 Figyelemre méltó sajátossága továbbá a magyar jognak, hogy a kötelezett költségére történő kijavítás illetve kijavíttatás nem csak a vállalkozási szerződésekhez kapcsolódóan választható (mint pl. a német jogban), hanem – mivel az általános részben elhelyezett szabályról van szó – valamennyi szerződés(típus) esetében, így adásvételi szerződés esetében is megilleti a jogosultat, azaz a vevőt. Miközben az 1959-es Ptk. alapján nem volt egyértelmű, hogy a kötelezett költségére történő kijavítás illetve kijavíttatás a kellékszavatossági jogok első avagy második lépcsőjébe tartozik-e, s ezért a kérdést a bírói gyakorlatnak kellett megválaszolnia, a Ptk. immár egyértelműen rögzíti, hogy e kellékszavatossági igény (akárcsak az árleszállítás vagy az elállás) csak a második lépcsőben érvényesíthető.14

A fentiekben röviden bemutatott átfogó reform ellenére Vékás megkönnyebbülten állapítja meg, hogy a hazai szerződési jogban azért nem volt szükség „kopernikuszi fordulat” végrehajtására az Irányelv átültetése miatt.15

1.2. A hibás teljesítés szabályainak változásai az új Ptk.-ban

A magyar magánjog – 1998 és 2013 között kisebb-nagyobb megszakításokkal zajlott – átfogó kodifikációja a hibás teljesítés, kellékszavatosság szabályait sem hagyta teljesen érintetlenül. A jelen írásban részleteiben nem tárgyalt, ugyanakkor fontos és ezért mindenképpen említendő változások a következők: Az Irányelv 2. cikk (5) bek. alapján az áru hibájával egy tekintet alá esik a fogyasztási cikk szakszerűtlen összeszereléséből eredő hiba, ha az összeszerelés az adásvételi szerződés részét képezi, és azt az eladó végezte, vagy az ő felelősségével végezték. „Ugyanez vonatkozik arra az esetre is, ha a fogyasztó által összeszerelendő árut a fogyasztó szerelte össze és a szakszerűtlen összeszerelés a szerelési utasítások hibájára vezethető vissza.” A jogalkotó e szabályt szinte szó szerint megegyező tartalommal ültette át az 1959-es Ptk.-ba.16 Ugyanez történt az Irányelv 2. cikk (2) bek. d) pontjában rögzített, reklámozás során tett, vagy címkén megjelenő, a fogyasztási cikk konkrét tulajdonságára vonatkozó nyilvános kijelentéssel.17

A Ptk.-ban hiába keressük ezeket a különös szabályokat. A 6:123. § (1) bek. c) pontja ugyan tartalmazza a nyilvános kijelentést, de a reklám és a címkézés kifejezett említése (a nyilvános kijelentés példálózó eseteiként) elmarad.18 Kemenes akként foglal állást, hogy „a rendelkezés magától értetődő, ha ugyanis az összeszerelés szerződéses kötelezettség, és azt a kötelezett vagy közreműködője végzi, a szerelés része a szerződés teljesítésének, a hibás szerelés hibás teljesítést valósít meg”. Továbbá, „ha az összeszerelés nem része a szerződés teljesítésének, mert azt már a jogosult maga végzi, azonban a szakszerűtlen összeszerelés a szolgáltatáshoz járulékosan kapcsolódó használati útmutató hibájára vezethető vissza, az általános szabályok szerint az is a hibás teljesítés körébe tartozik”. Lényegében tehát a hibás teljesítés általános szabályaiból levezethetőnek tartja az Irányelv 2002-es átültetése során még szó szerint átvett tényállásokat, s ezért álláspontja szerint e különös rendelkezéseknek a Ptk. szövegében való szerepeltetése felesleges lett volna.19 11 évvel korábban, az Irányelv átültetése során még másként döntött a jogalkotó, és ragaszkodott e részletszabályok kifejezett és instruktív jogszabályi rögzítéséhez.20 Az említett két speciális szabály egyébiránt még a Szakértői Javaslatban is szerepelt.21

Álláspontunk szerint a Ptk. megoldása nem ütközik eleve az uniós jogba, ugyanis a hazai bírói gyakorlatot is köti az eurokonform jogértelmezés kötelezettsége, s ennek teljesítését nem akadályozza a normaszöveg. Ez azt jelenti, hogy a bíróságoknak az általános szabályokat (legalábbis a fogyasztói adásvétel körében) az Irányelvvel összhangban kell alkalmazniuk és értelmezniük, vagyis akként, hogy a reklámozás során, illetve a címkén tett nyilvános kijelentéseket mindenféleképpen olyan nyilvános kijelentésnek tekintik, amelyek az adásvétel tárgyának konkrét tulajdonsága vonatkozásában mintegy szerződéses tartalommá válnak. Meg kell továbbá állapítaniuk a hibás teljesítést, és alkalmazniuk kell annak jogkövetkezményeit, ha a hiba a szerződéses kötelezettség részét képező hibás összeszerelésre, avagy jogosult általi összeszerelés esetén a szerelési útmutató hibájára vezethető vissza.

A példálózó esetek az 1959-es Ptk.-ból való át nem vételének elvileg mégis lehetnek gyakorlati következményei, méghozzá a nem fogyasztói szerződések körében. E szerződések vonatkozásában ugyanis a bíróság nem köteles az Irányelv szerint értelmezni és alkalmazni az általános szabályokat. Álláspontunk szerint azonban ebben a vonatkozásban az általános szabályok egységes értelmezése és alkalmazása volna kívánatos a korábbi egységes bírói gyakorlattal egyezően, következésképpen a reklámozás során tett vagy a címkén szereplő nyilvános kijelentéseknek nem fogyasztói ügyletek esetében is a szerződés részévé kell válniuk, ahogy hibás teljesítést alapoz meg e körben az összeszerelés, illetve a szerelési útmutató hibája is. Ez az értelmezés áll összhangban a norma rációjával, a szerződésszerű, illetve a hibás teljesítés polgári jogi fogalmával, és végül, de nem utolsósorban a jogalkotó feltehető szándékával, az uniós jogközelítési kötelezettségtől függetlenül is.

Az érintett témakör újragondolása és újraszabályozása egyik örvendetes következményeként külön kiemelést érdemel, hogy a jogalkotó nem vette át az új kódexbe az Irányelv 1. cikk (2) bek. b) pontjának megfelelő azon korlátozást, miszerint a törvény jótállásra és kellékszavatosságra vonatkozó szabályai alkalmazásában csak azokat a szerződéseket kellett fogyasztói szerződésnek tekinteni, amelyek tárgya „ingó dolog, kivéve a villamos energiát, a – tartályban, palackban vagy egyéb módon korlátozott mennyiségben vagy meghatározott űrtartalommal ki nem szerelt – vizet és gázt, továbbá a végrehajtási eljárás vagy más hatósági intézkedés folytán eladott dolgot, valamint az olyan árverésen eladott használt dolgot, amelyen a fogyasztó személyesen részt vehet (fogyasztási cikk)”. Így a fogyasztók számára kedvezőbb szabályok kógenciája immár valamennyi (visszterhes) szerződés vonatkozásában érvényesül, amelyet fogyasztó és vállalkozás kötött, így ebben az alanyi körben többek között az ingatlanok adásvételére vagy dolgok vállalkozási, kivitelezési szerződés keretében történő előállítására is.22

1.3. Következtetések

A magyar jogalkotó a fogyasztói adásvételről szóló irányelv átültetése, majd a Ptk. újrakodifikálása során amellett döntött, hogy az Irányelv szabályai mentén modernizálja a hibás teljesítésre vonatkozó szabályokat, s az újragondolt rendelkezéseket nemcsak az Irányelv tárgyi hatályát képező fogyasztói adásvételi szerződések körében, hanem azon túlmenően is általános szabállyá teszi, s alkalmazni rendeli. A hibás teljesítés megreformált szabályai így – egyes kifejezetten fogyasztóvédelmi célú előírások kivételével, mint például a hathónapos hibás teljesítési vélelem – elvileg valamennyi szerződéstípusra alkalmazandóak, függetlenül attól, hogy fogyasztói szerződésről van szó vagy sem. (Meg kell azonban jegyezni, hogy gondossági kötelmek, így megbízás esetén – éppen a gondossági kötelem jelleg és a díjazásra vonatkozó speciális szabály miatt – kétséges, hogy a kellékszavatosság egyáltalán értelmezhető és alkalmazható-e, s ha igen, miként.)

Míg a jogalkotó az Irányelv 2002-es átültetése során szinte valamennyi szabály esetében ragaszkodott az Irányelvben foglaltak szó szerinti átvételéhez, a polgári jog 2013-as átfogó rekodifikációjával tudatosan lemondott egyes részletszabályok kódexbeli szerepeltetéséről, mert ezek – álláspontja szerint – a hibás teljesítés általános szabályaiból is levezethetők (hibás összeszerelés; az összeszerelési útmutató hibája; a reklám és a címke kifejezett említése a szerződés tárgyának konkrét tulajdonságára vonatkozó nyilvános kijelentés kapcsán, annak példálózó eseteiként). Következésképpen nő a bírói gyakorlat jogfejlesztő jogértelmezésének jelentősége és a bíróságok felelőssége a harmonizált szabályok eurokonform értelmezésében és alkalmazásában.

A Ptk. hibás teljesítésre vonatkozó szabályai magát a normaszöveget tekintve teljesen összhangban vannak az Irányelvvel és az Európai Bíróság releváns döntéseivel. A Kódex magas absztrakciós szinten megfogalmazott szabályai minden nehézség nélkül lehetővé teszik e szabályok eurokonform értelmezését és alkalmazását. A bírói gyakorlat azonban – ahogy ezt a fejezet 3. pontjában látni fogjuk – már nem minden szempontból tekinthető eurokonformnak.

„Lapozz bele!” módban ezek az oldalak nem érhetőek el.

Kérjük, vásárolja meg a teljes elektronikus könyvet weboldalunkon.

This page is not available in preview mode.

Should you wish to access the complete text, please purchase the full version of this e-book at our webpage.