Rubin Eszter

Barhesz

ATHENAEUM

ATHENAEUM

BUDAPEST

Copyright © Rubin Eszter, 2016

ISBN 978-963-293-618-5

Elektronikus verzió: eKönyv Magyarország Kft.

www.ekonyv.hu

Nathannak

Tartalomjegyzék

Fehér-fekete

Elektricska

Zöldséges libamell, rakott tészta

Mit esztek ti otthon, mannát?

Szináj-hegy

Mikve

Jew it yourself

Barhesz

Erec

Bonszai

Minden tészta titkos hozzávalója

Többé semmi

Hullámzás

Névmutató

Családfák

Fehér-fekete

Mint egy rózsadombi erkélyen nevelt szobanövényt, a magamfajta budai zsidó lányokat körülrajongja a család, óvják széltől, tűző naptól; vihar közeleg, tető alá kerül. A család lehet a gond. Hogy az pont nincs. Biztos ezért maradok ki mindig a zsidó világ-összeesküvésből, pedig imádnék benne lenni. Igaz, múltkor Lév megszerezte a 80C-s sportmelltartót, eladók sorfala közt vonulhattam a próbafülkébe, kint aggódva várták az eredményt. Ezenkívül semmi.

Reggel fölkelek, ágyat bevetem, leülök a géphez, dolgozom. Főzök. Este megágyazok, lefekszem. És megint. Fölkelek, lefekszem. Mint egy zombi. Nagymellű zombi – Nátán így viccel.

Mostanában nem viccel, le van szedálva. Vagy csak úgy tesz, nem tudom, a lelke legsötétebb bugyraiba nem vagyok bejáratos. Bejárattal rendelkező. Most csak egy van használatban, mert totális libidóvesztésben szenved az antidepresszáns miatt. Szegény még az utcán sem nézi meg a nőket. Pedig Nátán gyerekkori barátját, Áront részletekbe menően, előre kikérdeztem, nála volt-e bármilyen mellékhatás, amikor ő szedte. Különös tekintettel a potenciára. De egy férfi az ilyet nem vallja be. Lehet, hogy tényleg nem volt, mert Áron igazgyöngy nyakláncot hozott a Karib-tengerről, de nem az asszonynak. Egy barátomnak – így mondta.

A potencia nyomokban még fellelhető. Ha mélyen becsúsztatom a torkomba. Ennyire még soha. Persze, mert máskor nem ilyen alkalmazkodóan flexibilis. És akkor volt ó, édesem, meg úristen. Ilyeneket én szoktam sikoltozni, de az már régen volt. Minden régen volt, most zombi vagyok. Kár, hogy nem drogozok. Nem dohányzom, nem füvezek, pedig építészkaron végzetteknél ez elengedhetetlen követelmény. Ezért megy mindenhol nehezen a beilleszkedés, legjobb azt mondani, hogy már leszoktam. Inkább kényszeresen főzök, járom a piacot, öblös fazék töltött káposzták, nagy vekni kenyerek kerülnek ki a sütőmből. Megnyugtat a kelt tészta gyúrása, de már az sem a régi; kifli, zsömle, perec nem tesz boldoggá.

Gasztromániám fertőző, elkapták a szomszédok, karácsony előtt együtt sütöttünk bejglit, huszonnyolc rúd, tizenkettő rendelésre. Szép nap volt, megtelt a konyhám élettel, ilyen jiddise máme-érzés. Zsidókarácsonyi jiddise máme. Legszívesebben mindenkit etetnék, szívem belefőzöm a maceszgombóclevesbe, abból lesz a csirkeszív. Inkább tyúk.

A húslevesben minden benne van: nevetés, könnyek, születés, gyász, az élet esszenciája. Kellő érettség nélkül nem lehet jót főzni, sok tapasztalás szükséges, hogy kialakuljon a specifikus, adott alanyra jellemző, egyéni húsleves. Tovább lehet ágaztatni ludaskásának, vagy kacsás, ha épp kacsaszárnyból készül a leves. Kerül bele kacsamáj, pillanatok alatt megfő a forró levesben. Könnyedén leomlik a hús a csontról, kis darabokra vágom a májjal együtt, a zöldségeket kiveszem, a levest leszűröm. Kacsatepertőből frissen kisült zsírt hevítek, beleszórom a rizst, kevergetve pirítom, fehérborral felöntöm, forró leves megy utána, só, bors, puhára főzöm. Kockára vágott sárgarépa, gyökér, zeller, hús, máj, nagy csokor, apróra metélt petrezselyem – párolódik saját gőzében.

Egy kiló lisztből négy rúd bejgli lesz, huszonnyolc rúdhoz hét kilóból gyúrtam omlós élesztős tésztát. Negyven deka vaj megy a kilónyi liszthez, tíz deka cukor, három deci tej, két tojássárgája, két deka élesztő, két deka só. Rita az adagokat négy részre osztotta, gombóccá formálva pihentettük fél órát. Bellával téglalapra nyújtottam, ápolgattam, dédelgettem, friss szénával megetettem. Némelyik széna helyett mákot kapott, a töltelék pont olyan súlyú, mint a tészta. A dió egy részét nem daráltam, hanem nagyobb darabokra vágtam, ahogy Edit nagyanyámtól tanultam. Lehet előre karamellizálni, száraz serpenyőben illatosra pirítani kevés nádcukorral, hogy még jobban kijöjjön a dió zamata. A tészta két szélét gondosan behajtogatom, azután tekerem, alulra kerül a hajtás. Szigorú rituálé szerint kenem a bejgli tetejét. A márványozás titka, hogy először hosszában majd keresztben húzom a tojásos ecsetet, két kenés közt hideg helyen húsz percet pihen. Zsiráfnyakak fekszenek szépen egymás mellett.

Míg kevertük a mákos és diós tölteléket, Hanna lányom a gyerekkori szánkómmal lehorzsolta a lábát a dombon. Épp volt itt egy dramaturg a szomszéd házból, hozott jódot meg kötszert. Rita a szomszéd színésznő, múltkori alakítását rólam mintázta, ordítozott a gyerekkel, aztán riszált tovább, mintha mi sem történt volna. Vékonyak a falak, de tagadja. Ő varázsolt minket ide, Ilonka nagymama halála után minden lakás üres lett, egyedül lakott a házban. Pont ilyen szomszédokat álmodott magának.

Belláékkal egyszerre költöztünk be, felújítottuk a lakásokat, kertet, felállítottuk a pingpongasztalt. Zsázsát ültettünk, spenótot, kaprot, paradicsomot, a kerítéshez csicsókasövényt – jó magasra nő, a szomszéd házat eltakarja. Felástuk a kertet, csicsókafa árnyékában gyömbéres limonádét ittunk a hőségben. Friss gyömbérből főztem hozzá szirupot, citrommal és jéghideg ásványvízzel higítottam. Nátán fenyődeszkából ácsolt ládát a komposztnak, mellette tíz szemet hozott első évben a málnabokor. Fűmagot vetettünk, a parányi tóba megint aranyhalak kerültek, a százéves kőlépcsőhöz fügefát telepítettünk. Nagymama fehér rózsái mögött fűszerkert, menta, rozmaring, bazsalikom, snidling, petrezselyem.

Borostyán és vörös futórózsa kúszik fel a tetőre, végig a teraszokon, évtizedek alatt belenőtt a vakolatba. Mégis letépte az orkán, szeles a hegyoldal, kétemeletnyi növény feküdt szomorúan a víztől tépázott füvön. Felkötöztük a menthető ágakat, visszametszettük, amit muszáj volt. Májusban jóval kisebb bokron, de nyíltak a bimbók, megerősödve várják a következő pusztító erejű szélvihart.

A hatvanas évek eleje óta zöldellő, repedezett festéket lekapartuk a lépcsőházban, és együtt meszeltük hófehérre. Ebédre héjában sült krumplit ettünk kéksajttal és házi tejfellel, aztán hengereltük tovább a falat éjszakáig. Kiakasztottam a Szajna-parti képeimet, a vendégek odavannak a lépcsőház-képtárért.

Edgár egy év után került elő, alig ismertünk rá, fogyott vagy öt kilót. Nagymama idejében jókora, hulló szőrű, kövér macska volt, nemigen kelt fel a fotelből. Most karcsún oson a teraszon, óvatosan les be a gyerekszobába. Elegáns, fitt, jót tett neki a hosszúra nyúlt böjt, rászokott a vadászatra. Hívom, tekintete bizalmatlan, pár szelet szalámiért nagy nehezen hajlandó bejönni. Megy a konyhába, megszokott, fal melletti tányérjához, tányér sehol, még a fal sincs meg. Ezt már nem hiszem el, mondja döbbenten.

Szukkotkor1 sátrat építettünk, Lévvel gondosan megterveztük, lerajzoltam, statikai számításokat végeztünk a tartóoszlopok vastagságára. Lév a legmegbízhatóbb pasi, akit ismerek. Ráadásul krav magázik.2 Edzés előtt egy-két órát lenyom a teniszpályán, annyira rendben van, szinte már gyanús. Csak annyit tud felhozni, hogy kényszeresen szereti a rendet, távirányítók párhuzamosan az asztalon, meg ilyenek. Persze fiatal, még lehet bármi.

Ebben az évben mediterrán volt az október, húsz fokot mértünk éjjel a sátorban. Piknikeztünk, rozmaringos krumplit ettünk retekbefőttel, meg kecskesajtos, gránátalmás tölgylevélsalátát. Nagyobb darabokra vágtam a krumplit, vajjal és olívaolajjal forgattam össze, friss rozmaringot téptem hozzá, a fokhagymagerezdek krémesre sültek saját héjukban. Mézes dióval töltöttem az almát, magházát kiszedtem, diót ledaráltam, pálinkával kevertem, a magház helyére töltöttem. Tetejére kis kocka vaj, sütés előtt egyesével alufólia-kosarakba csomagoltam, hogy a sűrű, édes szaftot kanalazni lehessen.

Etrogot szagoltunk, és az összes pasi lelkesen lengette a lulávot3 – legtöbben most láttak ilyet először. Etrog,4 luláv,5 hádász,6 árává7 – csokorba kötve egészítik ki a másikat, engesztelést nyernek egymás vétkeiért. Minden irányba kell lengetni, a négy égtáj felé fel és le, hiszen I-ten mindenütt jelen van.

Két kiló etrogot kaptam a rabbitól, befőztem mentás szirupban. Rücskös, vastag héjú citrusféle az etrog, kétszáznegyvennyolc mag mindegyikben, mire kimagozom, alig marad valami. Karikákra vágom a szent gyümölcsöt, négy napig hideg vízben áztatom, vizét naponta cserélem. Tiszta vízben felforralom, a cukrot belezúdítom, kis lángon kevergetem a gyöngyöző szirupot, végül friss mentalevelet adok hozzá. Kifőzött üvegekbe töltöm, pár percre fejtetőre állítom, nagy kosárban párnák között szárazdunsztba teszem, mint Cili dédanyám a cseresznyebefőttjét.

Álmodozunk Bellával, hogy éttermet nyitunk, kertünkben vendégek ülnek, csak pár asztal, előre be kell jelentkezni, annyira exkluzív. Ez jó modoros. Lakásétterem. Online pékség. Sütöm a barheszt,8 állnak sorban a beavatott vevők, terjed a suttogó propaganda. Már három állandó kuncsaftom van, kettesével veszik. Száz százalék zsidó kéz gyúrja, mind az összes felmenők kollektív tudattalanja benne van a barheszemben.

Dédanyáim: Fuchs Janka, Weisz Cecília. Cili monogramja belehímezve a stafírung összes darabjába. Ágynemű, lepedő, konyharuha, törülköző mind megjelölve az abszurd W. C. betűkkel. Első osztályban frissen vasalt asztalkendőben vittem uzsonnámat iskolába, vajas kiflit hajszálvékonyra szeletelt trappista sajttal és zöldpaprikával, míg osztálytársaim meg nem tanultak olvasni, és ki nem röhögték a monogramot. Akkor áttértem papírszalvétára.

Frissen vasalt abroszok, tükrös paplanhuzat katonás rendben, tárt szekrényajtókon dől a levendulaillat nagyszüleim Lenin körúti lakásának cselédszobájában. A fehérre mázolt szekrények tetején, kis tálkákban birsalmasajt szárad, zakatol a hűtőszekrény, ezerszer betűzöm a feliratot, C-a-p-a-t-o-b. Nagy fémkilinccsel nyílik a hűtő, porcelán vajtartóban kocka alakú, sárga vaj, jénai tálkában Nusi nagyanyám körözöttje, fedeles műanyag dobozban libatepertő. A doboz párja a kamrában sós teasüteménnyel teletömve, lekvárok, savanyúság – a konyhaablakból sárga keramitkockákkal kirakott udvarra látok.

Minden rendben, kerek a világ, a dolgoknak helyük van, biztonságos, megszokott illatuk. Szerdán grenadírmarsot főz nagyapám, paprikás hagymás alapra megy a kockákra vágott krumpli, külön lábosban főzi a tésztát. Összekeveri, kivajazza a hosszúkás, szögletes jénait. Tetejére zsemlemorzsát szór, sütőben pirítja, az égett szélét kérem. Csütörtökön szilvás gombócot gyúrunk, saját kis gyúródeszkám van, kapok egy adag tésztát, fura, hogy mindig szürkébb lesz, mint a felnőtteké. Legjobban a zsemlemorzsát szeretem ebben is. Péntek délelőtt dédanyám barheszt süt, így szokta meg, estére elkészül a sólet. Ennek persze semmi köze a sabathoz, véletlen egybeesés.

Cili ifjú lány korában megmondta, esze ágában sincs Szőllősgyörökön maradni a szatócsboltban, csak Pestre hajlandó férjhez menni. Be lehetett adni az igényt, akkoriban nagyobb volt a választék, még volt sok zsidó. Lengyel Jenőt a sadchen9 ajánlotta, igaz, alacsonyabb volt Cilinél, de okleveles építész, és építési vállalkozó. Ha volt munka, akkor látástól vakulásig, ami építészek esetében szó szerint értendő. Rajzasztal fölött görnyedni éjszakánként. Ha nem volt építkezés, Cili gyémántgyűrűjét betették a zaciba. Nem valami nagy gyémántról van szó, pár kicsi kő, virágot formázó fehérarany foglalatban, dédanyám egyetlen gyűrűjén. Mindig sikerült kiváltani, Nusi nagyanyám is viselte. Hangversenybérlet, levendulakölni illata, drapp kosztüm selyemharisnyával, csak ilyenkor használatos retikül, benne izgalmas színházi látcső. Ha beteg voltam, megkaptam, belenézve közelebb jöttek a Lingel polcokon sorakozó könyvek.

Anyám vaskazettában tartotta a gyűrűt, míg el nem vitték a betörők. Néhány születési anyakönyvi kivonat volt csak mellette, vittek magukkal még pár bizsu fülbevalót és zöldalmaszappant, amit találtak.

Volt idő, amikor mindent megért az árja származás bizonyítása, manapság fordítva van. Szerezhettem be a zsidó papírokat újra, a névadónk előtt. Ezt valahogy elmulasztotta a család, amikor születtem, akkoriban nem volt divat.

Perah bat10 Perl lettem, Gyöngy anyám után. Hanna Mirjamot választotta héber névnek, Mirjam bat Perah. A rabbi áldása – feledhetetlen pillanat volt belépni Sára ősanyánk szövetségébe.

Hanna bat micváján11 igyekeztem nem nagyon sírni, hogy el tudjam mondani az áldást.

Kóser töltött húsos szendvics, libatepertő tormával, saláta, zöld és fekete olajbogyó. Hummusz, tahini,12 padlizsánkrém, barhesz, flódni, sütemény, gyümölcsök – hajnalig buliztunk a zsinagóga kertjében. A padlizsánkrém lényege a füstös íz, legjobb grillen sütni, ha kihűlt, villával összenyomom, úgy jó, ha darabos marad. Sült fokhagymával, olívaolajjal, kevés házi majonézzel keverem, hűtőben érlelem egy napig. Frissen sült rozskenyérre kenjük, fekete olívabogyóval esszük. Egy éjszakára beáztatott csicseriborsót főzök a hummuszhoz, olívaolajjal, áttört fokhagymával, tahinipasztával, citrom kifacsart levével, frissen őrölt borssal, kevés chilivel krémmé turmixolom, adok hozzá a csicseri főzővizéből, ha kell, sózom, kóstolgatom. Tahinit szezámmagból készítek, még egy kis olívaolajat öntök rá, tetejét paprikával szórom, pitával mártogatjuk.

1 A sátrak ünnepe.

2 Önvédelmi sport (héberül: közelharc).

3 Szukkoti ünnepi csokor: citrus, pálmaág, mirtuszág, fűzfaág.

4 Jó íz, jó illat, mint az olyan zsidó, aki a Tóra szerint él.

5 Jó íz, nincs illat, mint az olyan zsidó, aki ismeri a Tórát, mégsem a parancsolatok szerint él.

6 Nincs íz, jó illat, mint az olyan zsidó, aki nem tanult Tórát, de jó cselekedeteiről ismert.

7 Sem íz, sem illat, olyan zsidó, aki sem a tudásával, sem a cselekedeteivel nem tűnik ki.

8 Kelt, fonott ünnepi kalács.

9 Házasságközvetítő.

10 Lánya valakinek.

11 A kötelesség lánya, a lányok felnőtté avatása.

12 Szezámkrém.