Copyright © Audrey Carlan, 2015

Hungarian translation © Farkas Melinda, 2016

A fordítás az alábbi kiadás alapján készült

Calendar Girl: Volume One

Waterhouse Press, LLC, 2015

Fordította Farkas Melinda

Borítófotó © Shutterstock

Felelős kiadó a Libri Kiadó ügyvezetője

Felelős szerkesztő Palkó Katalin

Olvasószerkesztő Csák Lilla

Borítóterv Café Design

Műszaki szerkesztő Kovács Balázs Sándor

Elektronikus verzió eKönyv Magyarország Kft.

www.ekonyv.hu

ISBN 978-963-433-023-3

CALENDAR GIRL

ELSŐ KÖNYV

AJÁNLÁS

Ginelle Blanch

Velem vagy a kezdetektől.

A vázlatokról szóló véleményed milliószor megmentett.

Köszönöm, hogy hiszel bennem, a történeteimben, és hogy úgy szereted őket, ahogy én Téged és az összes művedet.

Namaszté, barátom.

Jeananna Goodall

Egy éve jelent meg az első regényem.

Azóta vagy a „próbaolvasóm” és a leghűségesebb rajongóm.

Megtisztelő, hogy mára már a barátomnak tekinthetlek.

Úgy szereted a szereplőimet, mintha a sajátjaid lennének, és segítesz kitartani mellettük.

Hihetetlenül tehetséges vagy, és mérhetetlenül hálás vagyok, hogy megosztod velem, amit tudsz.

Szeretet és fény.

Heather White

Chicago csakis miattad lett a színtér.

Mia és Te is útra keltetek.

A március megmutatja, milyen izgalmas lehet, ha az ember vállalja a kockázatot.

Van, hogy gyökerestül felforgatja az életedet, van, hogy visszavet, de összességében megéri.

Csodálatos vagy, hálás vagyok, amiért az életem részévé lettél.

Ölellek, drágám!

1

AZ IGAZ SZERELEM NEM LÉTEZIK. Éveken át hittem benne, ráadásul úgy éreztem, rátaláltam. Négyszer, hogy pontos legyek. Lássuk csak, hogy is volt:

Taylor. A gimnazista szerelmem. Négy éven át voltunk együtt. A kosárcsapat sztárja, az iskola történetének legjobbja. Magas, esze nem sok, de annál izmosabb, babapiskóta méretű férfiassággal. Bizonyára a titkon beszedett kilónyi szteroidtól. Az érettségi estélyén tett magáévá, aztán lelépett a szüzességemmel és a szurkolólányok kapitányával. Úgy hallottam, kivágták a főiskoláról, és szerelőként dolgozott valami nevenincs kisvárosban, megnősült, két gyereke lett, és a házasélete romokban.

Aztán ott volt Maxwell, a tanársegéd, akit a pszichológiai kurzuson ismertem meg a Las Vegas-i Közösségi Főiskolán. Biztos voltam benne, hogy képes a vízen is járni. Kiderült, hogy miközben összetörte a szívemet, minden egyes lányt meghúzott azokból az osztályokból, ahol TS volt. A TS jelen esetben tehát sokkal inkább a Tinédzser Szex megfelelője, és bőven szerzett tapasztalatot. Nem baj. Két lányt teherbe is ejtett, úgyhogy kirúgták. Tizenkilenc éves korára már két leányanya perelte gyerektartásért. Volt ebben valami leírhatatlanul ironikus. Hála az égnek, hogy mindig ragaszkodtam a gumihoz!

Húszévesen pihentem kicsit. Egy egész éven át felszolgálóként dolgoztam a Las Vegas Stripen lévő MGM Grandben. Itt találkoztam a szerencsés harmadikkal, Bennyvel, bár utólag mondhatjuk, hogy minden volt ez, csak nem szerencse. Svindler volt, számolta a kártyákat, persze nekem azt mondta, hogy a kereskedelemben utazik, és csak szórakozásból jár kaszinókba, mert imád pókerezni. Viharos viszonyunk volt. A közös időnk nagy részét részegen a teste alatt töltöttem, de ettől függetlenül úgy éreztem, szeret engem. Milliószor elmondta. Két hónapon át csak ittunk, úszkáltunk a szálloda medencéjében, és minden éjjel keféltünk abban a szobában, amelyet az egyik takarító haverom segítségével szereztem. A kulcsért cserében ingyen itattam őt és a barátait a bárban. Működött. Egy ideig. Bennyt kártyaszámoláson kapták, és hosszú időre eltűnt. Az első évben teljesen kikészültem. Aztán megtudtam, hogy kis híján halálra verték, kórházba került, ahonnan sikerült lelépnie, és egy szó nélkül elillant.

Az utolsó pasi kiverte a biztosítékot nálam. Miatta hiszem, hogy az igaz szerelem csak az üdvözlőkártya-gyártók és a szerelmes regényeket írók világában létezik. Blaine-nek hívják, de a Lucifer jobban illene hozzá. Üzletember, negédes dumával. Az üzletember kifejezés persze nem pontos. Igazából uzsorás. Ő volt az, aki az apámat is bepalizta, és olyan kamatra kölcsönzött neki, amit soha az életben nem tud visszafizetni. Először engem vett célba, majd apát. Akkoriban azt hittem, a szerelmünk egy tündérmese. Blaine a csillagokat is megígérte nekem, aztán a poklok poklát hozta el.

– Ezért kell elfogadnod a nénikéd ajánlatát, és kész.

Legjobb barátnőm, Ginelle hangosan csámcsog a kagylóba.

– Ez az egyetlen megoldás, Mia. Hogyan tudnád másként kimenteni apádat Blaine és bandája karmai közül?

A kaliforniai napsütésben megcsillanó vízcseppeket komótosan nyalogatom a palack nyakáról.

– Nem tudom, mit csináljak, Gin. Nem hömpölyög a párnám alatt ennyi pénz.

Kibukik belőlem egy sóhajtás, ami még számomra is túlontúl drámainak hangzik.

– Nézd. Mindig is szerettél szerelmesnek lenni…

– Az már a múlté! – emlékeztetem Gint.

Még így, telefonon keresztül is hallom Las Vegas zajait. Az emberek azt hiszik, hogy a sivatag egy nyugis hely. De nem a Stripen. A nyerőgépek zaja és egy állandó, monoton, csilingelő hang, bármerre jársz, mintha követne. Nem lehet szabadulni.

– Tudom, tudom. – Gin megrázza a telefont, a dobhártyám belesajdul a recsegésbe. – De a szexet azért még szereted, nem igaz?

– Nem vagyok buta liba, Gin. A matek egyszerű. Ne kérdezz hülyeségeket! Így is kikészülök – vagy az apámat készítik ki végérvényesen, ha nem találom ki sürgősen, hogyan szerezzek egymillió dollárt.

Ginelle felhördül, és erőteljesen rágcsál.

– Úgy értem, ha elvállalod, és eszkort leszel, nem lesz más dolgod, mint hogy szép legyél, és még szexelhetsz is, nem igaz? Már hónapok óta nem fektettek meg. Talán még élveznéd is, hm?

Ráhagyom, próbálja csak úgy feltüntetni a luxuskurvaságot, mint valami álommelót.

– Ez nem a Micsoda nő!, és én nem Julia Roberts vagyok.

Közben már meg is érkezem a motorom, egy Suzuki GSXR 600-as mellé, amit nemes egyszerűséggel Suzinak hívok. Ő az egyetlen értékes tulajdonom. Átlibbentem a lábamat az ülés fölött, beteszem a telefont a kihangosítóba, összefogom hosszú, súlyos fekete hajamat, így már nem szabadon, hanem egy kötegben lóg a hátamra.

– Gin, tudom, hogy jót akarsz, és hidd el, fogalmam sincs, mit fogok csinálni. Nem vagyok kurva, de legalábbis nem szeretnék hivatalosan is az lenni. – Már a gondolattól kiver a víz. – Mindenesetre ki kell találnom valamit. Nagyon gyorsan nagyon sok pénzt kell szereznem.

– Igen, értelek. Majd meséld el, hogy ment a megbeszélés az Exquisite Escortsszal. Hívj fel este, ha tudsz. Fenébe! Még fel se öltöztem! El fogok késni a próbáról.

Megváltozik a hangja, és pontosan látom magam előtt, ahogy hanyatt-homlok rohan keresztül a kaszinón, füléhez tapasztja a mobilt, és nem érdekli, hogy őrültnek nézik. Ettől olyan különleges Gin. Úgy beszél erről az egészről, mintha… teljesen normális lenne. Akárcsak én.

Ginelle a Dainty Dolls Burlesque Show-nak dolgozik Vegasban. A legjobb barátnőm alacsony, kívánatos, és nagyon jól tudja rázni a fenekét. A világ megannyi pontjáról érkeznek férfiak, hogy megnézzék a pikáns műsort a Stripen, de még így sem keres annyit, hogy kisegítsen engem vagy apámat. Persze sosem kérnék tőle ilyesmit.

– Rendben, szeretlek, ribikém! – mondom kedvesen. Begyűröm a copfomat a bőrdzseki gallérja alá, és szépen lecsusszan egészen a hátam közepéig.

– Én jobban szeretlek, te céda!

Elfordítom a kulcsot, beizzítom a motort, és felteszem a sisakot. A telefont a belső zsebembe csúsztatom, gázt adok, és máris a nem kívánt, de elkerülhetetlen jövőm felé veszem az irányt.

– Mia, édesem! – köszönt nagynéném, és csontsovány karjába zárva megölel. Törékeny teste ellenére nagyon erős. Fekete haja francia kontyba tűzve, fehér, puha selyemblúza betűrve egy dögös fekete bőrszoknyába. Lábán pedig az a hihetetlenül magas sarkú, vörös talpú cipő, amiről már annyit hallottam, és a minap a Vogue-ban ki is szúrtam. Millie nénikém nagyon csinos, nagyon szép, mi több, nagyon drágának is látszik.

– Millie néni! De jó újra látni!

Amint megszólalok, két hosszú, vérvörösre lakkozott körme belém fúródik, majd felszisszen.

– Ms. Milan a nevem itt, szólíts így.

Színpadias szemforgatásomra összeszűkül a tekintete.

– Kicsikém, először is: ne forgasd a szemedet. Illetlenség.

Elkeskenyedik az ajka.

– Másodszor… – Lassan körbesétál, szemügyre vesz, mint valami műalkotást. Mintha valami szobor volnék, rideg és megközelíthetetlen. Talán az is vagyok. Millie néni a kezében lévő fekete csipkelegyezővel játszik, miközben végigmér.

– …soha ne szólíts Millie-nek. Az a nő már rég nincs, meghalt, amikor a férfi, akit szerettem, szétmarcangolta a szívemet, és a kutyák elé dobta.

Milyen szánalmas kép, de mégis, milyen őszinte!

– Állat fel! – azzal megpöcköl, és máris felemelkedik a fejem. Egy újabb finom suhintást érzek a bőrömön, most a gerincemnél, ami épp kilátszik ott, ahol az aprócska, szűk pólóm és a kedvenc farmerem nem ér össze. Azonnal kiegyenesedem, ő pedig elmosolyodik, vörös rúzsa mögött előtűnnek hófehér, szabályos fogai. Ilyen fogakra bárki jó pénzért szert tehet, és a Los Angeles-i gazdag lánykák rendszeresen költenek is rá. Öt lépést se tehetnék anélkül, hogy ne lássak valakit, aki ne az orvosilag indokoltnál gyakrabban látogatná a fogorvosát, de szinte ugyanennyien járnak sűrűn a bőrgyógyászukhoz is a havi botoxinjekciójukért. Nem kérdés, hogy Millie néni is törzsvendég ezeken a helyeken, ettől függetlenül így ötven felé még mindig nagyon ott van a szeren.

– Egyértelműen csodaszép vagy, és még szebb leszel, ha valami vállalhatóbb ruhába bújtatunk, és előkészítünk a fotózásra – mondja, és furcsa grimaszt vág, miközben kezébe veszi a tincseimet.

Hátralépek, és lehuppanok egy bőrszékre.

– Még nem egyeztem bele semmibe.

Millie szeme összeszűkült.

– Nem azt mondtad, hogy nagyon sok pénzre van szükséged igen rövid idő alatt? És hogy az én nem túl jófiú sógorom kórházba került, és bajban van? – Lassan leül, keresztbe veti a lábát, és karját finoman a bőrszék karfájára helyezi. Millie néni sosem kedvelte az apámat, ami szomorú, hiszen apa mindent megtett, hogy jó szülő legyen, főként, amikor az anyám otthagyta a két gyerekkel. Tízéves voltam akkor. Madison öt, és egyetlen aprócska emléke sem maradt anyánkról.

Beharapott szájjal nézek zöld szemébe. Mennyire hasonlítunk egymásra! Leszámítva az apró klinikai helyreigazításokat, mintha csak a huszonöt évvel későbbi tükörképemet látnám. Ugyanaz a világoszöld, majdnem sárga szempár, ami miatt egész életemben irigykedtek rám. Ametisztzöld, mondták mindig. Mintha egy ritka, zöld gyémánt volna. Hajunk színe is egyforma, az a fajta ébenfekete, ami, ha egy kis fény vetül rá, éjkéknek látszik.

Vállamat a kényelmetlen széktámlának döntve mély lélegzetet veszek.

– Igen, apa komoly bajba keveredett.

Millie lehunyt szemmel rázza a fejét, én újra beharapom az ajkamat, ahogy felidézem apámat halálsápadtan, lesoványodva, összeverve, élettelenül fekve a kórházi ágyon.

– Kómában van. Négy hete nagyon megverték, és még mindig nem ébredt fel. Az orvosok szerint a fejsérülése az ok, de még egy ideig várnunk kell. Szinte minden csontja eltört, tetőtől talpig begipszelték.

– Édes istenem! Állatok! – sziszegi, és egy tincset simít a füle mögé azzal a finom mozdulattal, amelyet már korábban is láttam tőle. Mesteri manipulátor a nagynéném, én nem ismerek senkit, aki nála jobban tudja leplezni az érzéseit. Bárcsak ilyen lennék! Nagy hasznát venném.

– Igen. A múlt héten, amikor bent virrasztottam nála, megjelent Blaine egyik gorillája. Azt mondta, apának annyi. Ha nem kapják meg a pénzt kamatostul, megölik, és mi örököljük a tartozást Maddyvel. A „túlélők adóssága”, így fogalmazott, jelentsen ez bármit is. A lényeg: elő kell teremtenem egymillió dollárt, és igen hamar.

Millie néni szája megrebben, folyamatosan kocogtatja a körmeit. A hang már-már az őrületbe kerget. Hogy lehet ennyire érzéketlen és hidegvérű? Egy ember élete, az én életem, a kishúgom élete forog kockán. Apám nem izgatja, de azt tudom, hogy a húgomat és engem nagyon szeret.

Hirtelen rám néz, a tekintete szikrázik.

– Meg lehet csinálni egy év alatt. Szerinted adnak ennyi időt, hogy visszafizesd a tartozást?

Libabőrös lesz a karom, a vállamat védekezőn behúzom.

– Nem tudom. Biztos vagyok benne, hogy Blaine a pénzét akarja. Viszonyunk volt, talán ki tudom könyörögni. Az a beteg, szadista állat mindig is imádta, ha térden állva esedezem érte.

– Tartsd meg magadnak a szexuális kalandjaidat, drágám – mosolyog rám gúnyosan. – Úgy tűnik, azonnal csatasorba kell állítanunk. Kizárólag nagypénzes ügyfelek. Mindent fel kell gyorsítanunk. Holnap reggel itt kezdesz nálam, és megcsináljuk a fényképeket. Egész napos program lesz. Állóképeket és videókat készítünk rólad, ilyesmik. A fiúk másnapra fel is teszik a zárt oldalra.

Annyira gyorsan történt minden. A szavai – „meg lehet csinálni” – olyanok voltak nekem, mint egy mentőöv, amit utánam dobnak a tengerbe, amikor fulladozom, de hiába, mert nem lehet felfújni.

– És le is kell feküdnöm velük? Mármint, úgy tudom, sokféle eszkortszolgáltatás létezik…

Lehunyt szemmel várom a választ, de helyette valami meleg simul a kezemre. Millie néni érintése az.

– Drágám. Semmit nem kell tenned, amit nem akarsz, de ha ennyi pénzt akarsz összeszedni, át kell gondolnod egyet s mást. Az ügyfeleim és köztem létezik egy íratlan szabály. Ha egy lány velük tölti az éjszakát, húsz százalék felárat fizetnek. Ez a húsz százalék egy borítékba vándorol, és a kérdéses lány szobájában landol. Nem megy át sem rajtam, sem a cégemen, hiszen a prostitúció illegális Kaliforniában. Viszont a lányok megérdemlik, hogy többet kapjanak ilyen esetben, nem igaz?

Rám kacsint, én meg csak bólogatok, magam sem tudom, mit gondoljak, de hagyom magam sodródni az eseményekkel.

– Kizárólag havi szolgálatod lesz. Ez az egyetlen módja, hogy hat számjegyű csekket kaphass minden egyes hónapban.

Halványzöld tekintete felélénkült, olyannyira, hogy szinte már én is elhittem, milyen egyszerű ez az egész, ha elég nyitott vagyok.

– Mindenhová elmész a férfival, és mindent megteszel, amit kér, teljes egy hónapon át. Szexet én nem árulok, de ha mégis megteszed, csakis akkor, ha te is úgy akarod. Gondold meg kétszer, mielőtt ágyba ugrasz, de vedd számításba az extra felárat is.

Ahogy befejezte, felállt, az üvegasztalhoz lépett, leült a számítógép elé, és szó nélkül elbocsátott. Képtelen voltam megmozdulni. A gondolataim letaglóztak; amit tenni készülök olyannyira ellenkezett az elveimmel, hogy szinte fizikai fájdalmat éreztem minden porcikámban.

– Rendben, megteszem – suttogtam alig hallhatóan.

– Persze hogy megteszed – nézett rám Millie néni a képernyő fölött, és elmosolyodott. – Nem nagyon van más lehetőséged, ha meg akarod menteni az apádat.