Karinthy Frigyes

Együgyű lexikon

(Részlet)

eKönyv Magyarország

eKönyv Magyarország

http://ekonyv.hu/

ISBN 978-963-317-166-0

EGYÜGYŰ LEXIKON

Magyar Enciklopédia

KÁRTYÁS, KÁRTYÁSOK (vö. kártya)

Többnyire férfiegyedek; majdnem kizárólag csapatostul fordulnak elő, gyakran kettes csoportban. Igen ritkán találhatók egyedül. Működésük jellege nem állás- vagy hivatásszerű, valami a foglalkozás és életcél között – nem kötött, de állandó. Többnyire nyilvános épületek magánszobáiban tartózkodnak, de vannak fajták, melyek külön helyiségeket építenek maguknak. Működésük közben itt szemlélhetők; felismerhetők: a kezükben tartott lapok által (lásd: kártya) – nem szabad összetévesztenünk őket a környezetükben gyakran található parazitákkal, az ún. kibicekkel, melyek külsőleg, összehasonulás (lásd: mimikri) alapján néha feltűnően hasonlítanak az eredeti K.-okhoz. A kibicnek két keze és hat lába van: alsó teste székszerű nyúlványban van kiképezve, mellyel a földhöz rögzíti magát. Arcát kivéve, egész teste bőrrel van borítva, mint az eredeti K.-nak, a mimikri alapján gyakran még ál-erszénye is van. Csontjaiból enyvet főznek, húsa némely K. szerint ízletes. A K.-ok (vö. kannibál) ugyanis gyakran velük táplálkoznak, némely ütés után „elpeckelt, elpeckelt!” hangot adva, a K. a mellette ülő kibic orrába vagy fülébe harap.

A figyelmes és elfogulatlan szemlélő első pillanatra kétféle K.-t különböztet meg: az egyik gyorsan és hevesen dolgozik, a másik meggondoltabb modorban. Előbbi kifejezésben nagyon hasonlít egy olyan emberi archoz, mely örömet fejez ki. Ezt maguk között nyerőnek vagy mázlisnak nevezik: ez társait grimaszokkal és taglejtésekkel ingerli (vö. káröröm).

A K.-ok nyelve még nagyon fejletlen: főneveik egyáltalában nincsenek, mellékneveiket csak a második személyre alkalmazva tudják használni, alsó- és középfokot nem ismernek. Érzelmeiket indulatszavakban adják egymás tudtára. Igeragozásuk nincs. Helyhatározókat csak annyiban használnak, amennyiben azok a második személy testrészét jelölik meg, pl. „a nyakadon törjön ki a rosseb” – időhatározót nem használnak, vagyis mindegy, hogy mikor törjön ki (lásd: törések).

A K.-ok nem túlságosan bigottak, morális nézeteikben a szélső radikalizmus hívei. Foglalkoznak a tudományokkal is: fizikából főleg az ütés és emelés teóriájával – legjobban a vegytant szeretik, sűrűn foglalkoznak az elemekkel, gyakran kétszer egymás után mondják ki, így: „elemelem”. Az orvostudományok közt a gyökeres sebészetet kedvelik, bármiről legyen szó, a kóros szerv eltávolítását sürgetik, „kivágni, kivágni!” kiáltással (vö. őszinteség). Nagyon érdekli őket, mi lehet a szemben levő kezében (vö. röntgenológia).

Egyebekben lásd a mellékelt ábrát, melyen A-val jelöltük a K. fejét, B-vel a kibic lábát, C-vel a kibic hasát, D-vel a K. lábát, melynek lenyomata a C-vel jelölt hason látható, mint D.