Nagy Endre

A kabaré regénye

(Részlet)

Regény

fapadoskonyv.hu

www.fapadoskonyv.hu

e-mail: info@fapadoskonyv.hu

A könyv az alábbi kiadás alapján készült:

Palatinus, 2000

Korrektor: Kékesi Judit

Borító: Kaposvári Zsolt

ISBN 978-963-299-931-9

1

Abban a különös helyzetben vagyok, hogy történelmet írhatok egy olyan műfajról, amelynek születésénél is tanúskodtam. Ez a műfaj megszületett, kivirágzott, termő magját szétszórta, aztán kivénülve elhalt, és életének tömérdek szemtanúját ereje teljességében hagyta hátra. Maga a kabaré már rég nincs meg, az új kor új ízlése még a nyomát is eltakarta; de bizonyára önök között is sokan akadnak, akik jelen voltak azon a nevezetes estén, amelyen váratlan meglepetésként toppant először a közönség elé. Egy kurta emberöltő töredéke elég volt hozzá, hogy életpályáját lefussa a születéstől a halálig; de ez nem e jelenség tünékeny voltáról tanúskodik, hanem a mi koráramlatunk maró erejéről, amely örökéletűnek vélt eszméket emészt meg tegnapról mára. Vakmerő forradalmak motívumai avult téveszmékké rozsdásodtak a szemünk láttára; az euklideszi axiómákat megdöntötte a relativitás tana, Marx történelmi materializmusát nemcsak a modern történelemírás, de maga a modern élet is lépten– nyomon meghazudtolja; még frissen itt vannak közöttünk azok a groteszk vonalak és formák, amelyekkel néhány évtizeddel ezelőtt a „szecesszió” akarta a képzőművészet hagyományait szétrombolni, és ma már a mai ízlés előtt ez a szecesszió vénebbnek találtatik, mint azok a hagyományok, amelyek ellen forradalmi hevületével föltámadt; korszakalkotó tudósok még meg sem öregedhettek, és már meg kellett érniük tanaik elévülését; ünnepelt írók, művészek java erejükkel maradtak el a vágtató korízléstől; közéletünk nyüzsög a detronizált emberektől, eszméktől és intézményektől.

E díszes társaságba került a kabaré is.