KOSSUTH LAJOS

Fel mindnyájan

a hon védelmére!

Válogatott cikkek,

beszédek és egyéb iratok

1848 –   1849

fapadoskonyv.hu

Tartalom

MI MAGYAROK A VÉDELEM HARCÁT FOLYTATJUK

1 BÉKÉT AKAROK, DE A SZOLGASÁG BÉKÉJÉT NEM AKAROM!

2 A LEGVÉGSŐ ÖNVÉDELEMRE ERŐSZAKOSAN KÉNYSZERÍTVE

3 MI MAGYAROK A VÉDELEM HARCÁT FOLYTATJUK

4 E NEMZET VÉDENI FOGJA HAZÁJÁT ÉS ORSZÁGOS ÖNÁLLÁSÁT ÉLETRE-HALÁLRA, MÍG EGY MAGYAR ÉL

5 HA A DESPOTISMUS MINDEN KÍGYÓI ÖSSZEESKÜDENDNEK IS ELLENÜNK, MAJD ŐRKÖDIK FELETTÜNK A SZINTOLY NAGY, MINT VITÉZ HADSEREG

FEL MINDNYÁJAN A HON VÉDELMÉRE!

6 A HAZA MEGMENTÉSÉNEK KÉRDÉSE IDŐHALOGATÁST NEM SZENVEDHET

7 MINDEN EMBER, KI FEGYVERT FOGHAT, FOGJON  FEGYVERT A MAGA VÉDELMÉRE

8 NEM MAGYAR AZ, CUDAR AZ, AKI HAZÁJÁT NEM VÉDELMEZI!

9 TEREMTSÜNK NÉPET, MELLYEL A HAZÁT MEGVÉDHESSÜK

10 RAGADJUNK FEGYVERT AZ ÁRULÓK ELLEN!

11 A NÉP HALNI KÉSZ INKÁBB, MINTSEM HOGY EZEN ORSZÁGOT ELTIPRATNI ENGEDNÉ!

12 FEL MINDNYÁJAN A HON VÉDELMÉRE!

13 SIESSETEK TÁRSAITOKHOZ MEGÜLNI NEMZETÜNK FÜGGETLENSÉGÉNEK NAGY ÜNNEPÉT

14 LEGYETEK HAZAFIAK

15 NYÚJTSA  KARJÁT A HAZÁNAK, AKIBEN LÉLEK VAN

A NEMZET SEREGEI GYŐZHETLENEK, HA A NÉP ÁLTAL TÁMOGATTATNAK

16 FELÁLLANI TÖMEGBEN A HAZA FÖLDÉT MEGSZÁLLOTT ELLENSÉG  AGYONNYOMÁSÁRA

17 ALAKÍTSUNK HONVÉDELMI EGYESÜLETEIKET!

18 AKI MINKET KŐVEL SÚJTOTT, SÚJTSUK MENNYKŐVEL

19 HA AZ ELLENSÉG BETÖRNE, ÉLELMET SEHOL NE TALÁLJON

20 A KASZA ÉS DZSIDA JELES FEGYVER…

21 FEL, FEL SZABAD HAZÁNK SZABAD NÉPÉNEK EZEREI!

22 A NÉPEK HARCA LEGYŐZHETLEN!

23 ALAKULJANAK MINDENÜTT ÖNKÉNYTES SZABAD CSAPATOK

24 A NEMZET SEREGEI GYŐZHETLENEK, HA A NÉP ÁLTAL TÁMOGATTATNAK

25 HA A NÉP FELKEL, MENTHET LEN VESZTÉBE FUT AZ ELLENSÉG

26 GYŐZNI, VAGY HALNI!

LŐSZERT – MINDENEK ELŐTT

27 200 000 KAPSLIS TÖLTÉST…

28 A SANYARÚSÁGOK KITÖRÉSÉRE JÓ KEDV KÍVÁNTATIK

29 ÁLGYÚKAT KELL TEREMTENI MINDEN ÁRON

30 NEKÜNK AZ ÉJET IS NAPPALLÁ KELL TENNÜNK

31 LŐSZERT – MINDENEK ELŐTT, SIETVE, RÖGTÖN, AZONNAL…

A NÉP LELKESÜLT EREJÉVEL MEGMENTJÜK E HAZÁT

32 A NÉP LELKESÜLT EREJÉVEL MEGMENTJÜK E HAZÁT

33 VITÉZ HADSEREGEINK NEM AZ ÖNKÉNYNEK VAK ESZKÖZEI, HANEM A SZABADSÁGNAK RETTENTHETLEN OSZLOPAI

34 EZT A SEREGET NEM LEHET LEGYŐZNI

35 AZ ELLENSÉG SZÁMOS, DE GYÁVA, MERT ROSZ ÜGYÉRT KÜZD; MI NEM VAGYUNK OLY SZÁMOSAK, HANEM BÁTRAK – MI A HAZAÉRT, A SZABADSÁGÉRT KÜZDÜNK

E SZÓ „ELŐRE” LEGYEN JELSZAVUNK

36 MAGYARORSZÁG ELVESZTÉSÉRE SIKERESEBB LÉPÉST NEM LEHETNE TENNI, MINT AZ ERŐT SZÉTFORGÁCSOLNI

37 KIMONDHATATLAN FELELŐSSÉGGEL TARTOZNAK A NEMZETNEK, AKIK OKOZTÁK,  HOGY SEREGÜNK A FUTAMLÓ JELLACHICHOT NYOMBAN NEM KÖVETTE

38 GUERILLA HARCTÓL REMÉNY LEM MAGYARORSZÁG MEGMENTÉSÉT

39 EGY ELLENSÉGNEK A HAZÁBÓL KIŰZÉSÉT NEM TARTOM ELEGENDŐNEK, – MEGSEMMISÍTENI – CSAK EZ AMI MEGNYUGTATHAT

40 HA SCHLICK MEG NEM SZÖKIK, Ő MAGYARORSZÁGRA NÉZVE FEGYVER-LIFERÁNSSÁ FOG VÁLTOZNI

41 CSAPJON KEGYED AZ ELLENSÉGNEK EGY-EGY KÜLÖN OSZTÁLYÁRA…

42 MOST EGY GYŐZELEM A HAZÁT MENTENÉ MEG

43 ERŐCONCENTRATIO EZ A NEMZET ŐRANGYALA

44 EGY MELEG MARSCH ÉS EGY GYŐZELEM

45 ÁLLJA  ÚTJÁT AZ ELLENSÉGNEK!

46 AMINT A CONCENTRATIO MEGTÖRTÉNIK, ELKEZDETIK AZ OFFENSIV MŰKÖDÉS

47 E SZÓ „ELŐRE” LEGYEN JELSZAVUNK

48 HA ELŐRE MENNEK SEREGEINK, RÖGTÖNÖS POLITIKAI INTÉZKEDÉSEKRE LESZ SZÜKSÉG

49 HOLNAPRA IS AZON JELSZAVUNK VAN, AMELY TEGNAP VOLT, S E SZÓ: „ELŐRE!”

50 HA GYORSAN EGYESÍTHETJÜK ERŐNKET: A HAZA MEG VAN MENTVE; HA, NEM: NINCS

A NEMZETEKNEK, KIK SZABADOK AKARNAK LENNI, EGYMÁS IRÁNTI BARÁTSÁGBAN KELL ÉLNI

51 A NEMZETEKNEK KIK SZABADOK AKARNAK LENNI, EGYMÁS IRÁNTI BARÁTSÁGBAN KELL ÉLNI

52 NEKÜNK AUSZTRIA NÉPÉVEL SEMMI BAJUNK, MI BARÁTOK S TESTVÉREK VAGYUNK

53 HOL AZ ÉN HAZÁM? OTT HOL SZABADSÁG VAN…

54 MAGYARORSZÁG TERÉN EURÓPA SZABADSÁGA DÖNTETIK EL

MI MAGYAROK A VÉDELEM HARCÁT FOLYTATJUK

1
BÉKÉT AKAROK,
DE A SZOLGASÁG BÉKÉJÉT
NEM AKAROM!

(Vezércikk, 1848. július 3.)

A NEMZET KÉPVISELŐI érkeznek minden felől, s mert a tettvágy nemes ösztöne unja békétlenül a tétlen várakozást, alakulni kezdenek az értekező csoportozatok.

És ez rendén van. Csak attól mentsen meg az ég, hogy ezen csoportozati alakulások az istenben boldogult ó francia modort utánozva, hosszadalmas válaszfelirati meddőségeket teremtsenek, melyeknek szótenger árjában az ország elvész.

Ez országgyűlésnek hivatása a hazát megmenteni.

Oly komoly, oly nagyszerű hivatás, melynél a nemzet élete, halála percektől függ.

Amaz ó francia modorú válaszfelirati viták hasonlítanak a tornajátékhoz, hol az ékesen szólás leventéi játszi lándzsákat törnek nagy ünnepélyesen.

Igen szép mulatság, majd a békének sátoros ünnepnapján, midőn a nemzetnek más dolga nem lesz.

Elébb egy nagy dolog vár reá. Meg kell a hazát mentenie. Magyar név becsületét fenn tartania; tekintélyét megalapítani, szabadságát és önállását megszilárdítania, hogy sem ármány, sem árulás, sem vak szenvedély, sem hódítási vágy, ne merjen hozzányúlni.

A nemzet képviselőinek mindenekelőtt fel kell emelkedniük a körülmények színvonalára.

Érezniök kell, hogy a magyar nemzet, ha önmagához hű leszen, elég erős arra, miszerint el lehessen róla mondani, hogy csak öngyilkossággal halhat meg.

S kiről ezt el lehet mondani, az gyáva, ha feladja életét; háromszor gyáva, ha harc nélkül adja fel.

A magyar nemzet gyáva nem volt soha, s én hiszek istenben, nem lesz azzá a szabadság reggelén.

Én belőlem nem harc vágya szól. Magyarország jövendője nem hódítások útján feküszik. – Nekem a szabadság, békéje kell, nem keresem a véres dicsőséget. – Én nem izenek hadat senkinek. De ha valaki a magyar koronához hozzányúl, ha önállásunkat, szabadságunkat, nemzeti becsületünket megtámadja; ha kihívó daccal kesztyűt vet lábainkhoz; azt mondom: vedd fel nemzetem, s dobd a kihívónak arcához, ha mindjárt az óvilág mesés óriása volna is, ki Ossát Pelionra halmoz ellened.{1}

Én lelkemben meg vagyok győződve, hogy csak egy ily nagy nemzeti elhatározás, melynek az országgyűlés testet ad, mondván: „ennyi pénz, ennyi katona” – csak egy ily nagy nemzeti elhatározás képes nemcsak a hazát megmenteni, hanem egyszersmind a magyart egy lépéssel, az elsőrangú nemzetek sorába emelni, melynek barátsága keresett, kedves leszen; ellenessége pedig olyan, melyet aki hódítási negédből provokálni akarna, tízszer meggondolja, míg meglenne.

És én ez állást nem hiú dicsvágy végett óhajtom a nemzetnek, hanem azért, mert ha ez állást most pl. nem foglalja, sem szabadságát, sem önállását, sem territoriális épségét nem fogja megtartani, hanem minden szomszéd oly kenyérnek fogja őt tekinteni, melyből az szel, akinek tetszik, s ami felmarad, az morzsává porlik, mit darabonként még a hangyák is széthordanak.

Midőn tehát azt mondom: hogy a nemzet képviselőinek mindenek előtt pronunciálniok{2} kell: a nemzetnek erős elhatározását, hogyha akár koronájának épsége, akár önállása, akár szabadsága megtámadtatnék, azt ég s pokol ellen utólsó csepp vérig védeni fogja, – s ezen komoly elhatározásnak megfelelő készületeiket kell elrendelniök, – midőn így szólok, akkor én nem izenek hadat senkinek; hanem azt fejezem ki: hogyha nekünk akárki hadat üzen, azt visszaverjük, habár az alvilág minden serege feltámadjon is ellenünk.

Én becsületes békét akarok; s mivel ezt akarom, okvetlenül szükségesnek tartom, hogy nagyszerű harcra készüljünk, mindenek előtt.

Ha készülünk, nem fogunk megtámadtatni; ha nem készülünk, megtámadtatunk. – A gyöngének békéje kegyelemtől függ. Az erős békéje biztosítékát önmagában hordja. Alvótól, habár óriás is, senki sem fél. Az erőssel alkusznak; a gyöngének parancsolnak. Készületlenség több, mint gyengeség. Készületlenség bizonyos halál.

Miért merik Zágrábban oly fennen lobogtatni a pártütés zászlóját? Miért mernek Bácskát, s a Bánátot megtámadni gyülevész rabló csoportok? Miért merik a kamarilla{3} romjai reaktiót forralni? Miért mernek Bécsben arról álmodni, hogy a pénz- és hadügyi tárcákat visszakerítik? Miért kecsegtetik magukat az ausztriai követelt Frankfurtban azzal, hogy megnyírják országunkat{4}, s egy foederatióban{5} beleolvasztanak, melyben egyenlők leszünk a többiekkel a gyengeségben?… Miért történik mindez? azért, mert tudták, hogy készületlenek vagyunk, mert tudták, hogy a múlt országgyűlés a ministeriumot útnak eresztette, mint az indus rege szerint isten az első embert pénz nélkül, hadsereg nélkül, fegyver nélkül; mert látták, hogy az ó-rendszer makacs bűnei miatt, rohamnak indult gyökeres változás közben, midőn a régi rend nincsen többé, az új pedig még meg nem szilárdult, itt vallás, amott nyelv és népiség, és magánérdek, és minden indulat ki akarandja zsákmányolni a lázas állapotot; s azt hitték, hogy az egyetemes bomlás közepette kicsi bár, de compact{6} erőnek győzni könnyű lesz. Mert tudták, hogy Horvátországban kész gyakorlott fegyveres erejök van, míg minekünk mindent semmiből kell teremtenünk; tudták, hogy ami gyakorlott hadsereg van az országban, annak legnagyobb részében nem bízhatunk; tudták, hogy azon szellemnek ezen viszonyokban keresztülszőtt hatását imposant erő ellensúlya nélkül egy vágással nem lehet kiirtanunk, mely szellemmel a hadsereg századokon át saturáltatott; tudták, hogy a magyar három szín ellen a sárga-fekete színre hivatkozniok annyit teszen, mint a megszokott esküre, megszokott kegyre, megszokott disciplina{7} erejére hivatkozni; mert tudták;, hogy országgyűlés nélkül a belső bomlásnak, külső támadásnak, ármány s árulásnak ezer oldalról torlódó vészével szembeszállani készületlenek vagyunk. Tudták, hogy nincs egyetlen fegyvergyárunk; tudták, hogy külföldről fegyvert nem kapunk; tudták, hogy váraink bástyái porlásban vannak, magtáraik üresek, védjeik idegenek; tudták, hogy a népnél e szó: „katonaállítás” keserves emlékezetek nyomán, nem a polgári jogok legszebbikének, hanem szolgaság kínjának nézetik, s azért népünk a katonaság eszméjétől rendszeresen elidegenítve, még az úrbéri felszabadítást is gyanúval fogadja; – tudták, hogy ha Napóleon Dijonnál 3 hónap alatt hadsereget volt képes teremteni, mely Marengónál győzött,{8} csak azért volt képes, mert készen találta a conscriptio{9} rendszerét, s elég volt azt mondania: „a 18 évesek korszaka álljon sorba”; nálunk ellenben honvéd-rendszer nincs, a ministerium katonává senkit nem kényszeríthet, s ha sereget kíván állítani, más módja nincs, mint az önkénytesek toborzásához nyúlni; ami szintoly lassú, mint költséges, pénzt pedig az országgyűlés rá nem adott. – Szóval: azért mertek ellenünk ármánykodni és pártot ütni, mert tudták, hogy készületlenek vagyunk, istenek pedig nem vagyunk, kiknek dobbantására a fűszál fegyveres vitézzé válik, s tenyerökben kincs és aratás terem.

És mégis, mert a rend az országban szilárdulni indult, mert néhány magyar ezredet minden nehézség dacára behoztunk, a katonaság áthelyezésével, a kétségeseket láb alól eltevők, s helyökre biztosabb erőt vontunk, 12.000 honvédet kiállítottunk, felruháztunk, felfegyvereztünk, a népet önvédelemre lelkesítettük, s amott Szegeden alul és amott a Drávánál tekintélyes erőt táborba szállítottunk; az országgyűlést pedig, egybeszólíttók, hogy adjon módot a hazát megmenteni; és mindezt alig rövid 9 hét alatt – szóval, mert készültünk amennyire emberi erő készülnünk engedett: mi lett a következés? az, hogy a pártütés amoda le a szélekre szorult, s hazánkat vérrel el nem borítá.

Így találják a nemzet képviselői az országot. – Nekem a vérpadon vagy a betegség halálos ágyán, mindig, nemes önérzetet adand, s amott a kérlelhetetlen örök bíró előtt is, felemelt fővel mondandom el az istennek is, egyike vagyok azon sáfároknak, kik e vészes időben a hazát úgy adták át, hogy képviselőiktől, csak önmaguktól függne azt megmenteni.

Lássák meg a nemzet képviselői, mit cselekszenek. Nem csak ministerek vagyunk felelősök; ők is azok, felelősebbek mint mi, mert a mi hatalmunkat törvények írják körül, ők pedig a törvényt magok hozzák.

Ki előtt a parlamentáris tárca harc-mulatsága elsőbb, fontosabb dolog, mint a haza megmentése; ki a haza megmentésének kötelességét azon bizodalom szerint méri, mellyel Péter erejéhez vagy Pál szelídségéhez viseltetik, ki előtt becsesb a fitogtatás, miszerint első percben megmutassa, hogy ő senki zászlójához nem esküdött, ám csináljon e kérdésben mindjárt szakadást, ha neki (tetszik, de mielőtt tenné, tízszer fontolja meg, minő játékot játszik.

Egyesüljünk a haza megmentésében mindenek előtt. Ha ez megvan; akkor ám nyíljék a parlamentáris harc sorompója, s történjék kihívás bármely alakban, készen talál, készen nem ministeri tárcáért, hanem a haza boldogságáért küzdeni.

Még egyszer mondom: én nem izének hadat senkinek.

Még egyszer mondom: én nem akarom harcba keverni az országot.

Én békét akarok, de becsületest; békét, mely koronánk épségét, országunk önállását, nemzetünk szabadságát biztosítsa.

De a szolgaság békéjét nem akarom; s mivel azt nem, amazt pedig akarom, százszor meg ezerszer azt kiáltom a nemzetnek: Harcra készüljön! élet-halál harcra minden erővel; ha készül, békéje lesz; ha nem készül, béke helyett irtózatos háborúja lesz.

E készülés nem a horvát lázadás kérdése csak, e készülés minden veszélyek elhárításának eszköze.

Tőlem távol van a gondolat még akkor is jogot, igazságot sérteni, midőn a felkészült nemzet elég erős volna ezt is megtenni, ha elég nemtelen volna ezt akarhatni. – Nem; nem!… Minél erősb leszen a nemzet, annál inkább engedékeny legyen a csábítottak, tévedők iránt, igazságos pedig és méltányos mindig legyen.

Én nem akarok Irlandot látni a magyar korona alatt, hanem testvériesen szabad, boldog népeket;{10} kik közül senkinek se legyen joga a másikra irígy szemmel tekinteni.

De amíg karomat bírom, amíg fejemben egy gondolat, szívemben egyetlenegy csepp vér él, a magyar korona épségének, országunk önállásának, nemzetünk szabadságának, becsületének bántalmát gyáván elnézni sohasem fogom. – Inkább veszni, mint magamat megadni kész.

Ha ez a ti politikátok, veletek vagyok, ha nem ez, ellenetek.

Először megjelent: Kossuth Hírlapja, 1848. júl. 3.

2
A LEGVÉGSŐ ÖNVÉDELEMRE ERŐSZAKOSAN KÉNYSZERÍTVE

(A magyar forradalom vezetőinek válasza Windischgrätz kiáltványára{11}, 1848. október 25.)

A NÉPEK TÖRTÉNETE nem mutathatja fel a hitszegés, árulás és rosszlelkűség hasonló példáját, minő az ármányok azon szövevénye, mellyel egy csalárd udvari kamarilla a magyar birodalomnak nemcsak törvényesen alkotmányos jogait, hanem állami létét is megsemmisíteni törekszik.

Magyarország mindig szabad, önálló királyság volt, nem kebelezve be semmi más államba, s nem vetve alá semmi más országnak.

Ezen feltét alatt adta át Magyarország királyi koronáját az uralkodóháznak. És 14 királyaink a habsburgi házból fogadák esküvel a magyar birodalom önállásának és alkotmányos jogainak fenntartását.

Magyarországnak ezen szabadsága, ezen önállása nem új nyereménye a márciusi napoknak, s nem ajándéka V-ik Ferdinánd királynak, hanem oly alapföltétel, melyen a habsburgi háznak magyar királysága alapszik.

És mégis egy bűnteljes udvari kamarilla, szemtelenül játékot űzve a királyi esküvői és a fejedelem beteges állapotával, a magyar birodalom állami létének megsemmisítésére, csendes és királyához mindig hü hazánkban lázadást gerjesztett és szegény honunkat példátlanul iszonyatos harc színhelyévé tevé.

Minden jelenségek dacára sem akarta Magyarország hónapokon keresztül elhinni, hogy azon árulás és embertelenül barbár cselszövények szálai magának a fejedelemnek legközvetlenebb közelében fonassanak; mert a magyar nép férfias őszinte gondolkodása képtelen volt csak gyaníttatni az ilyen bűntettnek lehetőségét.

És maga a fejedelem a szerb lázadást felségsértésnek és báró Jellachichot, ki gőgös túlbizakodottságában a törvények ellen emelte fel bűnös fegyverét, a törvények útján hazaáruló lázadónak nyilvánította.{12}

De midőn látták, miképp az őszinte magyar nemzet, királyának ígéreteiben túlságosan bízva, az önvédelemre elkészülve nincsen, a lázadó Jellachich hazánkat kegyetlen háborúval lepte el.

És alig tevék ezt, ál ürügyök alatt az osztrák ministerium által pénz- és fegyverrel láttatván el, midőn a lázadó a fejedelem bű szolgájának jelentetett ki. Az osztrák seregek, melyek a magyar ezredek a császári trón védelmére az országon kívül használtatván, Magyarországban és tartományaiban a közcsend fenntartására és a törvényes kormány szolgálatára voltak széthelyezve, ezen osztrák seregek magyarok által fizetve és élelmezve, felsőbb ösztönzésre, legnagyobb részt segédkezet nyújtottak a zendülőnek, és vétkesen fegyvert emeltek azon ország ellen, melynek védelmére esküvel és becsületökkel köteleztettek … Latour gróf, a volt osztrák hadügyminiszter,{13} megparancsolta a magyar várparancsnokoknak, ösküjöket hűtlenül megszegni, megparancsolta a Magyarország minden melléktartományaiban létező hadi kormányzóknak, hogy Magyarországba törjenek be, és a lázadó Jellachichot honáruló vállalatában elősegéljék. És hogy ezen gyalázatosságok megkoronáztassanak, a barbár előtt is szent közerkölcsi érzelem iránt annyira megfeledkeznek, hogy nem iszonyodtak Magyarország ezredévi állami létét és a habsburgi házból származott 14 királyai által esküvel is megerősített alkotmányát egy szentségtelen tollvonással eltörleni és a haza belsejében dulongó pártütőt, Jellachichot, az oly cudarul elárult ország korlátlan urává és az oly nemeslelkűleg hű magyarok felett katonai zsarnokká kinevezni akarni…

De ennyi bűntettek végre kimeritek az isten türelmét és igazságosságát. A magyar nemzetet, mivel nemesszívűleg a hitben és hűségben bizakodva, készületlen állt, gyöngének és az oroszlánt halottnak hitték, mely azonban erejének érzetében csak alvók. Jellachich tapasztalta a magyar fegyverek erejét. A magyarnak történeti hősisége ezen hallatlan árulás elleni jogos harcban fényesen igazolta magát. A lázadónak hadteste a hős magyar harcosok kicsiny csapatai, sőt rögtönözve összevont, gyakorlatlan, alig felfegyverzett népfelkelési seregek által is mindenütt megveretett, 10.000 körül elfogatott és lefegyvereztetett, s maga a szájhős pártütő Jellachich egyetlen csata után egész főseregével annyira jutott, hogy magát a megérdemlett végképi megsemmisüléstől csak a fegyverszünetnek, melyért ő maga esengett, alávaló megszegése által mentheté meg; míg végre kegyetlenséggel bélyegzett folytonos futásaiban, a mieink által üldöztetve, osztrák földre menekült.

Ha a magyar sereg a futó ellenséget szünet és késedelem nélkül túl a Lajthán követi, 24 óra alatt elérte volna őt isten bosszuló igazsága.

Mi azonban, habár irántunk a példátlan erőszakosságok egész láncolatában, az emberi ós isteni jog minden tekintetét megsértették, tisztelettel viseltettünk egy szomszéd barátságos nemzet birtoka iránt, és hős seregünk bosszuló karjait megállítottuk, azon biztos várakozásban, miképp az ausztriai császárnak, ki egyszersmind Magyarország alkotmányos királya is, osztrák hadiereje a benyomuló zendülőnek seregét lefegyverzendi, s így az általunk semmi által elő nem idézett polgárháború újabb visszatértét elhárítandja.

Mi jogosítva valánk ezt várni a szentesített népjog elvei folytán, jogosítva valánk ezt várni magának a tévútra –vezetett fejedelemnek önérdekében is, kinek el kell iszonyodnia azon nyomortól, melyet a gonosz kamarilla, szemtelenül visszaélve nevével, hű népeire árasztott, ha majd egyszer az isten annyi erőt adand neki, hogy a dolgok valódi állását saját szemeivel láthassa és szabadon megítélhesse.

Mi csalatkozánk jogszerű várakozásunkban. Ahelyett, hogy a vakmerően betört pártütő, a Magyarország alkotmányos koronája ellen hitszegő áruló lefegyvereztetett és ártalmatlanná tétetett volna, gr. Auersperg, az osztrák tábornok egyesült a lázadóval, őt védelme alá vette, és a zendülőnek így megnagyobbított erejével fenyegető állást foglalt el Bécs előtt, azon nagylelkű nemzet fővárosa előtt, mellyel minket magyarokat az uralkodó egysége és a törvényes szabadság elvesztésének közös veszélye hű szövetségesekül kapcsol össze.

{1} Homeros szerint az óvilág óriásai, a Gigasok úgy akarták az eget megostromolni, hogy az Ossa-hegységet a Pelion-hegységre rakták rá.

{2} Ki kell nyilvánítaniok

{3} A 48-as forradalmak előtt kamarillának nevezték a bécsi udvarban legbefolyásosabb reakciósok körét, amely végső fokon minden fontos kormányzati kérdésben döntött.

{4} Frankfurtban 1848 májusa óta ült együtt az a parlament, amely az egységes német birodalmat lett volna hivatva létrehozni; kispolgári többségének ingadozása következtében azonban nem tudott előrehaladni s munkája végül teljes tehetetlenségbe fulladt.

{5} államszövetség

{6} egységes, tömör

{7} fegyelem

{8} Napóleon 1800. június 18-án verte meg az osztrák hadakat Marengónál.

{9} összeírás

{10} Az egykorú nyomtatott szövegben ugyan Izland áll, ez azonban kétségtelenül sajtóhiba. A reformkor évtizedeiben a haladás hívei, így Kossuth is, nagy rokonszenvvel kísérték az ír nép szabadságküzdelmeit.

{11} A császár a kipróbáltan reakciós Windischgraetz herceget nevezte ki hadseregeinek főparancsnokává, hogy a bécsi forradalmat leverje és Magyarország ellenállását megtörje. Windischgraetz kiáltványt bocsátott ki a magyar hadsereg tisztjeihez, amelyben felszólította őket, hogy térjenek vissza a császár hűségére.

{12} Jellačič József császári tábornokot a márciusi forradalmak után horvát bánná nevezte ki az udvar azzal a szándékkal, hogy a horvátok nemzeti érzését kihasználva, szembefordítsa őket a magyar forradalommal. A király a magyar miniszterelnök tiltakozására jún. 10-én adta ki azt a kéziratot, amelyben Jellačičot lázadóvá nyilvánította és méltóságától megfosztotta. Ezt az iratot azonban később, amikor az ellenforradalom helyzete megszilárdult, visszavonta.

{13} Latour gróf, osztrák hadügyminisztert a felkelt bécsi nép okt. 6-án elfogta és kivégezte.