Bálint Krisztián – Bodnár Zsolt – Bódis Mihály – Kiss Andor – Szabó Zsuzsanna

Az építési beruházás folyamata

Építőipari kivitelezés

Kiadja a

CompLex Kiadó Jogi és Üzleti Tartalomszolgáltató Kft.

Budapest, 2010

1117 Budapest, Prielle Kornélia u. 21–35.

Telefon: (40) 464-565

Fax: +36 (1) 464-5657

e-mail: info@complex.hu

www.complex.hu

Felelős vezető: a CompLex Kiadó Kft. igazgatója

Kiadásért felelős: Petr Kral

A kiadványok szerkesztésért felelős: Gócza Éva

Műszaki kiemelt főmunkatárs: Schuller Krisztina

Gyártási főmunkatárs: Kerek Imréné

Fedélterv és tördelés: CompLex Kiadó Kft. DTP-csoport

ISSN 2061-8549

ISBN 978 963 295 173 7

Jelzőszám: KK-001P0-2069

Kiadványaink megtekinthetőek és megvásárolhatóak szakkönyvesboltunkban a Kiadó címén, továbbá a www.complex.hu portálon.

Minden jog fenntartva, beleértve a sokszorosítás és a mű bővített, illetve rövidített változatának kiadási jogát is.

A Kiadó írásbeli hozzájárulása nélkül sem a teljes mű, sem annak bármely része semmiféle formában (fotokópia, mikrofilm vagy más hordozó) nem sokszorosítható.

Bálint Krisztián – Bodnár Zsolt – Bódis Mihály – Kiss Andor – Szabó Zsuzsanna

Az építési beruházás folyamata

Építőipari kivitelezés

ÉPÍTÉSÜGYI KISKÖNYVTÁR 5.

Szerzők:

Bálint Krisztián
Bodnár Zsolt
Bódis Mihály
Kiss Andor
Szabó Zsuzsanna

Kézirat lezárva: 2010. május

A kiadvány az NFGM építésügyi célelőirányzat támogatásával készült.

© Bálint Krisztián, Bodnár Zsolt, Bódis Mihály, Kiss Andor, Szabó Zsuzsanna, Budapest, 2010

© CompLex Kiadó Jogi és Üzleti Tartalomszolgáltató Kft., Budapest, 2010

A CompLex Kiadó Kft. az 1795-ben alapított Magyar Könyvkiadók és Könyvterjesztők Egyesülésének a tagja.

Ajánlás

„Nem elég mai időkben törvényeket írni, de azok iránt szimpátiát is kell gerjeszteni.”

Széchenyi

A jelenlegi nehéz gazdasági viszonyok az építési kedvre is jelentős kihatással vannak. Az ágazatot érintő pénzhiány, a lánctartozás, az ingatlanfejlesztés megtorpanása, a magánépítkezések csökkenése és a támogatások időbeli elhúzódása mellett az építési folyamatot érintő igen szerteágazó követelményrendszer elsajátítása is nehezíti az ágazat talpraállását. Azonban a tevékenységre vonatkozó előírások, jogok és kötelezettségek megismerése, elsajátítása és fel/kihasználása az építés fellendülésének egyik esélye lehet.

Az Építésügyi kiskönyvtár részeként „Az építés folyamata” című sorozat keretében 7 kötet jelenik meg.

E hét kötetből álló könyvsorozat iránytű kíván lenni azoknak, akik számára a terjedelmes építési jog kiismerhetetlennek, átláthatatlannak tűnik, segítséget kíván nyújtani azoknak, akik jogkövető magatartással környezetüket szebbé, élhetőbbé, lakhatóbbá és használhatóbbá kívánják tenni.

A sorozat teljes és átfogó ismeretet kíván nyújtani

– az építési beruházás, az építési cél kigondolásától, eltervezésétől kezdve a telekvásárlás, telekfelhasználás, településrendezés kérdésein keresztül

– a tervező kiválasztásában,

– a betartandó építési előírások megismerése,

– a beruházás megvalósításához szükséges engedélyek megszerzése,

– az építőipari kivitelezési tevékenységre vonatkozó előírások elsajátítása, az építési folyamat résztvevőire vonatkozó feladat és felelősségrendszer megismerése,

– az építés ellenőrzésére, szankcionálására vonatkozó követelmények és

– az építmény fenntartására, jókarbantartására, védelmére vonatkozó előírások

területén.

Az építkezni szándékozók, a beruházók, az ingatlanfejlesztők (építtetők) újra és újra szembetalálkoznak a „mit kell, mit lehet tenni?” dilemmával. Igen gyakran szakértőket is igénybe vesznek segítségül, akik a „mit, hová, hogyan, kivel és mikorra?” kérdésekre segítenek a válaszokat megadni. Egy építkezéssel (beruházással) szemben a legnagyobb elvárás a kiszámíthatóság, az időbeli és pénzbeli tervezhetőség és a jogbiztonság. E sorozat e kérdésekre segít – sokszor gyakorlati példákon keresztül is – választ adni.

Bevezető

„Kiművelt emberfők sokasága teszi a nemzetet.”

Széchenyi

Az építés összetett, ősi alkotó emberi tevékenység, amely az egyén, a szűkebb közösség és a társadalom igényeit valósítja meg. Az uniós joggal harmonizált környezetvédelmi szabályozás a környezet elemei között nevesíti a természetes és az épített környezetet is.

Az épített környezet alakítása, védelme a közösségi szerveződések eszköze, a nemzeti kultúra hordozója. Ennek megvalósításában nagy szerepet kapnak a törvények és jogi szabályozások, melyek formálják környezetünk arculatát, védik az elődeink által létrehozott kulturális örökségünket.

„Az építési jog az építési beruházás megvalósítására, az építési folyamat résztvevőire, az építési tevékenység végzésére irányuló magatartási szabályok és előírások összessége, keletkezése állami szervekhez kötődik, az állam bocsátja ki és szankcionálja, a társadalomban általánosan kötelező, általános érvényesség jellemzi, érvényesülését az állami szervek – építésügyi, igazgatási tevékenység keretében – kényszerrel biztosítják.”

Az önálló tevékenységfajtaként elkülönült – speciális ismeretekkel rendelkező szakapparátus által ellátott – építésügyi igazgatás a közigazgatás egyik legismertebb, legjelentősebb és a jogalanyok (állampolgárok) legszélesebb körét érintő ága. Közvetlenül és közvetve a társadalom egészére hat, gyakorlásának minősége érinti az állampolgárok alapvető jogait és a településhálózat, a régiók, az egyes települések szerkezetét, arculatát, hangulatát, az egész épített és természetes környezetet markánsan, hosszú időre – esetleg évszázadokra, évezredekre – meghatározza, ezáltal az élet minőségét is befolyásolja.

Az emberiség már korán felismerte, hogy az építkezések során bizonyos közösségi érdekeket is magába foglaló tűzvédelmi, egészségügyi, állékonysági, védelmi stb. szabályokat be kell tartani. Ezeknek a kezdetben szokásjogi alapokon követett szabályoknak a száma az állandó helyre történő letelepedéssel, később pedig a nagyobb települések kialakulásával egyre növekedett. Az adott közösségek fennmaradását biztosító tényezőkön túlmenően, az építési szokások, szabályok kialakulásában nem kis szerepet játszottak a különféle vallási hiedelmek is.

Az ősi társadalmak az emberiséggel együtt jöttek létre. A korai zsákmányoló társadalmak legősibb társadalmi egysége a területi csoport (horda) meghatározott területen élt együtt oly módon, hogy táborhelyét az adott meghatározott területen belül időnként változtatta. Ugyanez volt a jellemző a vérségi-rokonsági alapon szerveződő törzsi-nemzettségi társadalmakra is. Mindkettőnél a közösségi problémák megoldását elsődlegesen a szokások biztosították, melyek szinte mindent előírtak. Bizonyos tevékenységeket tilalommal sújtottak, a tilalmak pedig a horda, illetve a törzs, nemzettség tudatában nemzedékről nemzedékre öröklődtek. Normáik bár kezdetleges, spontán módon, nem tudatos elhatározás eredményeként, de magatartás-előírást tartalmaztak, megsértésüket pedig a közösség közvetlenül szankcionálta. A normarendszer érvényesülését a közvélemény kényszere biztosította, külön érvényesítő-kikényszerítő apparátus nélkül, a szabályok önkéntes követése volt jellemző.

Az őskor építésmódja évezredekre meghatározta az építéstechnikát. Körülbelül 35 ezer évvel ezelőtt jelent meg az értelmes ember. Az emberek az ősi időkben azért kezdtek építkezni, mert menedéket kerestek az időjárás viszontagságai és a vadállatok elől. Az éghajlat zordsága miatt az „értelmes” ősemberek oltalmat nyújtó lakóhelyet, azaz barlangot kerestek, ahol megtelepedtek. Ezek mellett voltak pompásan kidíszített vallási célokat szolgáló (kultikus) barlangok, itt kibontakozott az őskori művészet (első barlangrajzok).

Az újabb kőkort fejlettebb életformája választja el az előtte lévő koroktól: az első termelő foglalkozások, földművelés, állattenyésztés és fazekasság mellett háttérbe szorult a régebbi vadászat. Letelepedtek, dombtetőket választottak lakhelyül, falvakba tömörültek. Az ősember lakóhelyéül kőalapra helyezett fa rudakból állványt készített, ezt szalmával vagy állatbőrökkel fedte be. Természetes, hogy az első építőanyagok a földfelszín és a természet alig átalakított anyagai (föld, sár, agyag, kő, fa, a gabona sarlóval learatott szára, a szalma).

Később monumentális sírhelyek, megalitikus építmények épültek. E kor építészetét megalitikus építészetnek, „nagykő” kultúrának nevezzük, mert hatalmas méretű köveket használtak, és többségében csak ezek az építmények maradtak ránk.

Az öntözéses földművelő társadalmakat tehát a tartós megtelepedés, épített állandó lakhely jellemezte (innentől beszélhetünk épített környezetről, melynek alakítását normák befolyásolták). Intézményi szféra és az építésre vonatkozó (anyagi jogi jellegű) normák alakulnak ki, megjelenik a közjog csírája.

„A letelepült életmód először az Iráni Fennsíktól Anatóliáig és Levantéig húzódó magasföld vidékén fejlődött ki, mégis a Tigris-Eufrátesz, a Nílus és az Indus nagy folyóvölgyeinek árterein történt, hogy a legkorábbi városi és írással rendelkező társadalmak kialakultak. Míg a magasföldek nagy mennyiségben kínálták a letelepült életmód alapjait biztosító háziállatok és gabonafélék elődeit, és ugyanakkor gazdagok voltak a valóban fejlettebb anyagi kultúra létrehozásához szükséges kövekben, ásványokban és épületfában, addig a folyóvölgyekből mindez hiányzott. A nagy folyók önmagukban is alkalmas artériák voltak az egységes államok összekapcsolására. Azon a földön, ahol Sumér kialakult, hiányzott az építőkő, sőt a fa is, nem beszélve az ásványokról. Mégis a lehetőségek földje volt. Minthogy a Délnyugat-Ázsiában már széles körben elért technikai színvonal és mindenekelőtt a szükséges méretű közmunkák lehetősége adott volt, elegendő élelmet lehetett termelni az egyre komplexebb társadalmak eltartására. (Clark 1976, 140–141.)

A korai civilizációkban a jog alapvetően a szokásjogból, a törvényekből, a népgyűlési határozatokból tevődött össze. A fejlett ókori államokban az építéssel kapcsolatos (elsősorban anyagi jogi jellegű) szabályok már jogi formát öltöttek és az állam közhatalmi eszközökkel biztosította ezek betartását (építésügyi igazgatás csírái). Különösen a római közjogban találkozhatunk nagy számban ilyen természetű rendelkezésekkel.

Például Augustus császár építési törvénye előírta az épületek magasságát, melyet 70 lábban (körülbelül 21 m) maximált, valamint az épületek egymástól való távolságát is.

Az abszolút monarchiában jelent meg először az államügyek intézése és az államigazgatási ismeretek. Elkülönült a közigazgatás és a bíráskodás, a közigazgatásban nőtt a jog szerepe, a polgári átalakulással pedig megjelent a jogilag szabályozott közigazgatás, ez pedig az államhatalmi ágak elválasztásának és a jogállam kialakulásának volt köszönhető. Kialakult tehát a közigazgatási jog, a közigazgatási jogviszonyból pedig jogok és kötelezettségek származtak. Az igazgatás sokrétűbbé válásával folyamatosan válik ki az általános igazgatásból a szakigazgatás, és annak egyik sajátos formája az építésügyi igazgatás.

„Az 1870., valamint az 1886. évi törvények szerint testületi szerv a városi tanács, melynek első tisztviselője a polgármester volt. A városi igazgatásra jellemző az ügyosztályrendszer: a pénzügyi, katonai, oktatási, mérnöki, egészségügyi ügyosztály.”

A XIX. sz. második felére kialakul tehát a jogállam, melynek legjelentősebb vívmánya, alapértéke a törvényesség. A társ-jogágakban – így a polgári jogban és a büntetőjogban – hamar felismerték, hogy az önkéntes jogkövetés egyik legfontosabb előfeltétele a jogszabályok átláthatósága, megismerhetősége. Az európai kultúra hagyományain alapuló állam- és jogéletben az eljárás fogalma még sokáig elsősorban az igazságszolgáltatással kapcsolódott össze és alapvetően a római jog peres eljárása volt az alapvető minta.

„A közigazgatási eljárás nem más, mint a közigazgatási szervek cselekvéseinek az a meghatározott rendben végzett sorozata, amelyet az aktusok előkészítése érdekében, azok meghozatala és végrehajtása során végeznek.” (dr. Szalai Éva: A közigazgatási eljárás általános szabályai)

A magyar jogrendszer forrásai között hosszú évszázadokon keresztül meghatározó szerepet játszott a szokás. Werbőczy Hármaskönyve az országos szokásjogot összegyűjtötte, feldolgozta, átörökítette. A magyar közjog fontos szabályai hosszú évszázadokon keresztül szokásjogi jellegűek voltak.

Hazánkban a középkorban gyarapodott az építési tevékenységre vonatkozó előírások száma, jellemzően az építési tevékenységgel összefüggő – elsősorban tilalmakat tartalmazó – szabályok.

– Zsigmond király például kötelezte Visegrád város polgárait a megrongálódott lakóházak egy éven belül történő tatarozására.

– Mátyás király 1477-ben felszólította a budai polgárokat az elhasználódott lakóházak felújítására, úgy rendelkezett, hogy amennyiben erre egy éven belül nem kerül sor, a király a koronára szállottnak tekinti a házakat, és azokat másoknak adományozza.

– Mária Terézia korában Budán építeni már csak a városi tanácshoz benyújtott tervek alapján kiadott építési engedély alapján lehetett.

– Werlein kamarai inspektor 1687 szeptemberében az élet- és vagyonbiztonság elősegítésére megalakítja mindkét város (Buda és Pest) elöljáróságát (szakhatóságok csírája). Építésügyi hatóság ekkor még nem volt.

Az építésügy szabályozása Magyarországon történelmileg nem nyúlik messzire vissza.

Mária Terézia korától van nyoma annak, hogy az építkezést a városi tanácsnak beadott tervek alapján építési engedélyhez kötik. 1770-ben keletkezik az első tűzrendészeti szabályzat.

A városigazgatás II. József idejéig (1783) a városi tanács, azon belül is a tanácstagok kezében volt. A tanácstagság, mint választott tisztség ezeddig nem függött képesítéstől. II. József írta elő először bizonyos tisztségek betöltéséhez az iskolai végzettséget. A városok fejlesztésének ügyét a kamarai adminisztrátor irányította, aki önállóan nem intézkedhetett, azonban rábízták a városrendezés és az új városrészek építésének ügyét. A városi tanács tehetetlen volt, az építési engedélyeket önhatalmúlag, részrehajlóan adták ki, ezáltal a város képe nem javult, hanem romlott.

Pesten 1788-ban bocsátották ki az első építésrendészeti szabályokat, amelyek szerint az építkezésekhez a magisztrátus engedélye volt szükséges, építtetni pedig csak építőmesteri képesítéssel rendelkező személlyel volt szabad.

1785-ben megszüntették a vármegyék autonómiáját és az országot 10 közigazgatási kerületre osztották, minden kerületnek volt kamarai adminisztrátora.

1808. október 11-én alakult meg a városi tanács mellett Pesten a Szépítő Bizottság József Nádor kezdeményezésére, mint „egyetlen ellenőrző és irányító” hatóság. Hatáskörébe tartozott – többek között – az új házak építésére, vagy a már meglévő épületek átalakítására vonatkozó tervek jóváhagyása. Budán a Szépítő Bizottsághoz hasonló testület a Baucomission 1810-ben alakult meg. A Szépítő Bizottság helyszíni szemlék és tervbírálatok alapján irányította a köz- és magánépítkezéseket, kijelölte a külvárosok terjeszkedésének irányát, szabályozási vonalak közé szorította a rendellenességeket. Figyelme kiterjedt a küszöbmagasságok, a tűzfaltakarás, a rizalitok, az épületkiugrások elbírálására és a kivitelezők felelősségének megállapítására is. E testületek hatásköre csak a magánépítkezések engedélyezésére, építésrendezői tevékenységre és a telekszabályozásra terjedt ki. Működése eredményeképpen megszüntek az engedély nélküli építkezések. Az egyes kerületek építkezéseinek ellenőr- zésére a Bizottság tagjaiból kerületi építésfelügyelőket jelöltek ki. A Bizottság ellenőrizte az épületek esztétikai megjelenését is, a különböző terveket pedig gyakran többszöri átdolgozásra utalta. Ekkor még hiányzott az építési rendelkezéseket összefoglaló általános szabályzat. Ez gátolta a Bizottság munkáját és bizonytalanságban tartotta az építtetőket is.

Egyre nagyobb számban jelentek meg a városok önkormányzati szervei által alkotott, az építési tevékenységre vonatkozó szabályzatok. Ezek az építési tilalmakon és kötelezettségeken kívül már az adott településnek építési övezetekre történő felosztásáról is rendelkeztek. 1839. január 15-én megjelent az első építési szabályzatunk, az „Országos Építési Rendszabás szabad királyi Pest városára” címmel, mely az építésügyre vonatkozó anyagi jogi (településrendezési) és eljárásjogi szabályokat is tartalmazott.

„Az építkezések bejelentésekor három tervpéldányt kellett csatolni az engedélykérelemhez. A terveket az építési választmány bírálta el, helyszíni szemle alapján. A belvárosban a maximális építménymagasságot három emeletben állapították meg, egyidejűleg – mint minimumot – a szomszédos épületek emeletszámának betartását tették kötelezővé. Minden épületet önálló határfalakkal kellett megépíteni.” (Preisich Gábor: Budapest városépítésének története)

A Szépítő Bizottság 1856. november 19-én szűnt meg. Ezután a városi magisztrátus volt jogosult az építési engedélyek kiadására. A döntés joga – szakértői hivatali alkalmazottak véleménye alapján – a magisztrátus hivatali szervéé volt, aki a jóváhagyott „szépítési tervet” és a szabályozási előírásokat is betartatta. A magisztrátus 1857. január 10-én kelt határozatában kimondta, hogy a város hatósági feladatokat is ellátó mérnöki hivatala ezentúl a „városi építési hivatal”. A Hivatal létszáma 8 fő + 4 fő szakértő (2 építő- és 2 ácsmester) volt, akiket egy tanácsi tisztviselő vezetése és a városi mérnök részvétele mellett esetenként igénybe lehetett venni.

Az első törvényi szintű szabályozásunk az 1870. évi X. törvénycikk volt, mely a CORPUS JURIS HUNGARICI, vagyis a Magyar Törvénytár első, építéssel foglalkozó törvénye. Ez még nem egy általános elveket megfogalmazó jogszabály volt, hanem egy konkrét ügy kapcsán – a Duna szabályozása és ehhez kapcsolódóan a Fővárosi Közmunkák végzése tárgyában – hozott törvénycikk. Létrehozta a Fővárosi Közmunkák Tanácsát, melynek a fővárosi szabályozások előkészítése, tervek készíttetése, az építési ügyet szabályozó javaslat kidolgozása, valamint a magánépítkezési engedélyek kiadása volt a feladata.

E korszaktól beszélhetünk hazánkban tervszerű és részben szabályozott építésügyi igazgatásról.

A XIX. század utolsó harmadában más tárgykörben alkotott jogszabályok egyre nagyobb számban tartalmaztak mindenkire kötelező építésügyi rendelkezéseket. Ilyenek voltak például: a tűzrendészetről szóló 3365/1869. BM. sz. rendelet, a közegészségügyről szóló 1876. évi XIV. törvény, vagy a kisajátítást szabályozó 1881. évi XLI. törvény. E központi szabályok mellett az építésügyi kérdéseket túlnyomórészt az önkormányzatok – vármegyék, törvényhatósági jogú városok – szabályrendeletben rendezték. Ezekre az összhang hiánya volt a jellemző. Ugyanabban a vármegyében lévő városok egymástól és a vármegyétől eltérő módon szabályoztak azonos építésügyi viszonyokat. Egyes kiemelkedő jelentőségű, államilag irányított munkára pedig alkalomszerűen készültek törvények. (Például a Duna hidak építésére).

Az 1870. évi X. törvény három város: Pest, Buda, Óbuda egyesítésével kapcsolatos feladatok ellátására létrehozta a Fővárosi Közmunkák Tanácsát, és hatáskörébe utalta – többek között – a fővárosra vonatkozó építési szabályok megalkotását. Az első szabályzat kiadásáig, 1894-ig a Fővárosi Közmunkák Tanácsa (egységes városrendezési hatóság) ideiglenes építési utasítása szabályozta az építkezéseket.

A közigazgatási bizottság pedig koordinálta az önkormányzatot és a területre kihelyezett szakigazgatási szerveket. A szakigazgatási szervek a mai értelemben vett dekoncentrált szervek (például állami építészeti hivatal, pénzügyi igazgatóság) voltak.

1937-ben született meg a városrendezési törvény, amely az ország településhálózatában a rendezett tanácsú városok és községek hatásköri harmonizációját segítette elő közlekedés és kereskedelmi viszonyok fejlesztésére való tekintettel. Az építésügy országos szintű átfogó szabályozását először az 1937. évi VI. törvénycikk kísérelte meg.

Az 1937. évi VI. törvénycikk az építésügyet keretjelleggel szabályozta. A törvény elrendelte, hogy minden városnak – ideértve a törvényhatósági jogú és megyei városokat is – városfejlesztési, valamint általános és részletes városrendészeti tervet kell készítenie. A kódex rendelkezett Budapest főváros környékéről, tisztázva a városrendezési teendőket, rendezte a telekosztás, telekalakítás kérdéseit. Részletesen szabályozásra került az építési engedélyezés, illetve az engedély nélkül, vagy attól eltérő módon építkezőkkel szemben alkalmazható szankciók kérdésköre is.

Miközben az építészet a társadalom és a kor tükre, az épített környezet önmaga is a technika része, s egyúttal korábbi technikai műveletek, munkafolyamatok fejlettségi szintjének eredménye. Életformát és életminőséget meghatározó otthont, munkahelyet nyújt az ember számára.

A történelem folyamán a kézműves kultúra világában nem vált olyan mértékben külön az építészet és a technika, mint napjainkban. Az egyetemessé váló technikai kultúra a településtől a termelőfolyamatokig, a lakás nyújtotta kényelmi formáktól a közlekedésig és kommunikációs folyamatokig mindent áthatva vezet át napjainkban az információs forradalom mesterséges környezetet alkotó világába.

Az építészet minden vonatkozásban a technikához, annak területeihez kötődik. Az eszközök és munkafolyamatok fejlődése, az emberi környezet mesterséges elemeinek gyarapodása minden mozzanatában hat, jelen van, tükröződik vagy lecsapódik az építészetben, a települések világában, vagy az urbanizációs folyamatokban. A technikai változássor eredményeként húszszorosára növekedett a Föld lakossága és teljesen átalakult az emberi életforma.

Az építészet remekművei azonban teljesen más okok miatt születhettek meg. Az ókori görögök, a rómaiak és még sok más nép óriási, csodálatos templomokat emelt az istenségeik dicséretére. A muszlim világban lélegzetelállítóan szép mecsetek születtek. A keresztény nyugat városai pedig szinte versengtek azért, vajon melyikük építi fel a legszebb és a legmagasabb székesegyházat. A királyok és a császárok előszeretettel dicsekedtek pompás váraikkal és kastélyaikkal. Napjainkban pedig a gazdag építtetők és nemritkán a becsvágyó építészmérnökök versengenek azért, hogy melyikük építi fel a világ legmagasabb felhőkarcolóját, a leghatalmasabb kupolát vagy a leghosszabb hidat. Nem csoda, hogy az évszázadok során rengeteg csodálatos épület született.

Harmadik kötetünk témája azoknak szól, akik

– már rendelkeznek telekkel és

– az építési beruházás célját, az építendő építmény rendeltetését, az építmény tervezőjét ismerik és

– ismerni, tudni szeretnék, hogy az általuk megálmodott épület, elképzelt beruházás megtervezése, kialakítása, telepítése, kivitelezése során milyen követelményeket kell betartani, milyen feltételekkel valósítható meg a beruházás?

Vagyis a „milyen előírások alapján, milyen feltételekkel terveztessünk, kiviteleztessünk, vásároljunk építési anyagot, milyen energetikai követelményeket kell és érdemes betartani, figyelembe venni?” kérdésekre ad válaszokat a harmadik kötet. Tudnunk és ismernünk kell, hogy a tervező, a kivitelező mit, miért úgy csinál, ahogy teszi, milyen előírások betartása, milyen feltételek teljesítése mellett teljesülhetnek azok a minőségi elvárások, amelyeket az építtető, beruházó elképzelt, a szerződésben megkövetelt, melyek azok a tűzvédelmi, egészségvédelmi, állékonysági, építészeti elvárások, melyek építményünk funkcionális, alaprajzi kialakítását, vagy külső homlokzati, építészeti megjelenését jobbá teszik, milyen eszközökkel tehetem gazdaságosabbá épületemet?

Reméljük, hogy a sorozatnak és magának a harmadik kötetnek a szerkezete és a tartalma is az eligazodást segíti, hasznosan bővítik, pontosítják, kiegészítik és értelmezik (rendszerbe foglalják) azokat az ismereteket, amelyek nélkülözhetetlenek az építkezni szándékozók számára.

A sorozat terjedelme korlátozott, stílusa kifejtő, magyarázó, gyakorlatias, ennélfogva nem helyettesíti a jogszabályokat és nem mentesíti az építtetőt az alól, hogy az építési folyamat minden fázisában a megfelelő szakemberhez forduljon. Célunk az, hogy az építkezni szándékozók felismerjék azt, hogy a szakember igénybevétele az előnyös anyagi, a szerződés szerinti minőségi és időbeni teljesítés garanciája, célunk, hogy olyan ismeretek megszerzéséhez segítsük hozzá az építkezni akaró olvasót, melyekkel célszerűen és okosan tudjanak kérdéseket a szakembereknek feltenni.

I. Az építési folyamat résztvevői

I.1. Az építtető

Az építési folyamat legfontosabb résztvevője az építtető, hiszen nélküle nincs építési beruházás. Az építtető rendeli meg és finanszírozza az építési beruházás minden lépését a tervezéstől a megvalósulásig, ő biztosítja a megvalósítás helyszínét, az építési telket. „Az építtető az építőipari kivitelezési tevékenység megkezdéséhez és folytatásához szükséges engedélyek jogosultja.” – állapítja meg az építőipari kivitelezési tevékenységről szóló 191/2009. (XI. 15.) Korm. rendelet (Épkiv.).

I.1.1. Az építtető személye

Az építtető bárki lehet, természetes személy vagy jogi személy (állam, önkormányzat, vállalkozás stb.) egyaránt. Az építtető jogait, kötelességét nagymértékben befolyásolja, hogy milyen forrásból finanszírozza az építési beruházást. A rendszerváltást megelőzően az építtetők közületi vállalatok voltak, szinte minden beruházás közpénzből valósult meg, az építési beruházás minden lépése szabályozott volt. Jogszabály határozta meg a középítkezések pénzügyi lebonyolítását, engedélyezési eljárását, az építőipari munkák legmagasabb árát is.

Kisebb változást hozott az építésügyről szóló 1964. évi III. törvény, mely 1997. december 31-éig volt hatályban, természetesen a rendszerváltozást követően szinte évente módosították.

A rendszerváltást követően a közületi építtetők magántársaságokká alakultak vagy megszűntek. Indokolt volt az építőipari kivitelezési tevékenység szabályozásának megváltoztatása. Napjainkban a tisztán magántőkéből megvalósuló építési beruházás esetén az építtető saját belátása szerint választja ki az építési folyamat további résztvevőit, illetve saját eljárási rendje, belső szabályzata alapján jár el. Természetesen a résztvevőkre vonatkozó jogszabályi rendelkezésekre az építtetőnek figyelnie kell, így például építészeti-műszaki tervező kiválasztása során, a kiválasztott személy jogosult és képes legyen az adott tervezési feladat ellátására. Amennyiben az építési beruházás forrása közpénzek, pályázati forrás, akkor azok felhasználása során már az építtetőnek a közbeszerzési törvény szigorú keretei között kell a résztvevőket kiválasztani, függetlenül attól, hogy az építtető köz- vagy magánszereplő.

I.1.2. Az építtető feladata

A hatályos nemzeti jogszabályi környezetben az építésügy általános törvénye az Étv., és annak végrehajtási rendeletei rögzítik az építtető feladatát. Az építési folyamata során első feladata a tervező kiválasztása, melynek eseteiről és menetéről részletes útmutatót nyújt a második kötetünk. Ha a jogszabályban meghatározott esetekben a tervező kiválasztására tervpályázati eljárást kell lefolytatni, akkor annak a lebonyolítása is az építtető feladata. Lehetősége van arra, hogy a tervezőnek az általa készített tervdokumentációval kapcsolatban a tervezői művezetésre megbízást adjon.

Az építtető feladata az építésügyi hatósági engedély, azaz az elvi építési, a telekalakítási, az építési, a bontási, a használatbavételi vagy a fennmaradási engedély megszerzése. Természetesen feladata lesz az eljárásokhoz tartozó igazgatási szolgáltatási díj megfizetése is. Szakhatóság közreműködése esetén a szakhatóságnak külön jogszabályban meghatározott mértékű igazgatási szolgáltatási díjat köteles az építtető fizetni.

Az építtető az építésügyi hatósági engedély megszerzésére irányuló feladatkörében, annak érdekében, hogy az építésügyi hatósági engedélykérelem szakszerű előkészítése biztosított legyen, építésügyi igazgatási szakértőt vehet igénybe. Az Étv. meghatározása szerint az építésügyi igazgatási szakértői tevékenység az építésügyi hatósági engedélykérelem és mellékleteinek benyújtásra történő előkészítése. Az építésügyi igazgatási szakértői tevékenységet csak az folytathatja, aki építésügyi igazgatási szakértői jogosultsággal rendelkezik. Építésügyi igazgatási szakértői jogosultságot az kaphat, akinek a tevékenység folytatását a területi építész kamara titkára engedélyezi, és ezzel egyidejűleg névjegyzékbe veszi. A Magyar Építész Kamara által működtetett országos névjegyzéken a jogosultsággal rendelkező építésügyi igazgatási szakértők szerepelnek. Építésügyi igazgatási szakértő az a természetes személy lehet, aki nem áll az ilyen tevékenységet kizáró foglalkoztatástól eltiltás hatálya alatt, büntetlen előéletű, és rendelkezik a kormányrendeletben meghatározott szakmai képesítéssel, és öt év szakmai gyakorlati idővel, melyből legalább három év építésügyi hatóságnál (ideértve a sajátos építményfajták szerinti hatóságokat is) végzett gyakorlatot kell, hogy lefedjen. Tekintettel arra, hogy a törvényi rendelkezés megköveteli az építésügyi igazgatási szakértőtől, hogy az építési beruházás megvalósításához szükséges építésügyi és egyéb hatósági eljárások rendje, követelményei, összefüggései magas szakmai színvonalú ismeretének a birtokában legyen, ezért az ezen szakértők által benyújtott engedélykérelem ügyintézési határideje kevesebb az általános ügyintézési határidőnél. Ennek megfelelően negyvenöt munkanapos határidő huszonhárom, a huszonkét munkanapos határidő tizenegy, és a tíz munkanapos határidő nyolc munkanapra csökken.

Az építésügyi igazgatási szakértőnek az engedélykérelemhez mellékelt nyilatkozatában igazolni kell, hogy

– az építésügyi hatósági engedélykérelem és annak mellékletei megfelelnek az Étv.-ben, e rendeletben és az építésügyi hatósági eljárásokról, valamint a telekalakítási és az építészeti-műszaki dokumentációk tartalmáról szóló 37/2007. (XII. 13.) ÖTM rendeletben, valamint az építményfajta engedélyezésére vonatkozó külön jogszabályban előírtaknak,

– az Étv. 36. §-ának (1) bekezdésében meghatározottak teljesültek,

– a tervezett építményre, építési tevékenységre a külön jogszabályban előírt építésügyi követelmények teljesültek,

– mely szakhatóság előzetes állásfoglalása áll rendelkezésre,

– az építésügyi hatósági engedélyezéséhez szükséges adatok, állásfoglalások, vélemények és dokumentációk rendelkezésre állnak.

Az építtető a következőkben ismertetett feladatai ellátása érdekében építési műszaki ellenőrt bízhat meg. A jogszabályok bizonyos körben az építési műszaki ellenőr megbízását kötelezően elrendelik, erről részletesen az építési műszaki ellenőri fejezet szól. Az építtető feladata:

– a jogerős és végrehajtható építésügyi hatósági engedélyben és a hozzátartozó, jóváhagyott, engedélyezési záradékkal ellátott tervdokumentációban foglaltak betartása,

– az építőipari kivitelezési tevékenység végzésének figyelemmel kísérése,

– az építmény rendeltetésszerű és biztonságos használatához szükséges járulékos építmények, tereprendezési, fásítási, parkosítási munkálatok az építménnyel együtt valósuljanak meg,

– az építési napló – jogszabályban meghatározott esetekben – a használatbavételi engedélyezési eljárás lefolytatása során az építésügyi hatóság rendelkezésére álljon.

Az Étv. az építtető feladatává teszi, és egyben lehetőséget is teremt arra, hogy ezen feladatok ellátása tekintetében az építtető a megbízott beruházáslebonyolító útján lássa el

– az építési műszaki ellenőr, valamint a kivitelező kiválasztását,

– az építőipari kivitelezési tevékenység megkezdésének az építésfelügyeleti szervhez történő jogszabályban előírt bejelentését és az ehhez szükséges mellékletek meglétének biztosítását,

– az Étv.-ben meghatározott esetekben személyes adatok közlését, illetve külön jogszabályban meghatározott esetekben a megjelölt adatok bejelentését.

Az Étv. 2006. május 1-jétől kimondta az építtetői kötelezettségként az építőipari kivitelezési tevékenységek kezdésének bejelentését az építésügyi hatósági (létesítési) engedélyhez kötött építmények esetén. A kivitelezést több feltétel mellett akkor lehetett folytatni, ha az építtető az építőipari kivitelezési munkák tervezett megkezdését – jogszabályban meghatározott esetekben és módon – az illetékes építésfelügyeleti hatóságnak a kivitelezés tervezett megkezdése előtt 15 nappal bejelentette, és az építésfelügyeleti hatóság a kivitelezési tevékenység megkezdését, végzését a bejelentéstől számított 15 napon belül nem tiltotta meg.

Az Étv. 2009. október 1-jétől hatályos rendelkezése az építtető az építőipari kivitelezési tevékenység megkezdésének bejelentését kötelezővé teszi, de részletszabályait az építőipari kivitelezési tevékenységről szóló 191/2009. (IX. 15.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Épkiv.) kormányrendelet tartalmazza. Az Épkiv. meghatározza a bejelentés-köteles építőipari kivitelezési tevékenységek körét és módját.

Az építési tevékenység végzése tekintetében, 2009. október 1-jétől törvényi szinten, az Étv. határozza meg az építtető és a vállalkozó kivitelező (alvállalkozói szerződés esetén a vállalkozó kivitelező az alvállalkozó kivitelezővel) közötti építési szerződéskötési kötelezettséget.

Az Étv. rögzíti, hogy az építtetőnek csak akkor kell kiegyenlítenie teljes körűen a maradéktalan teljesítéséről benyújtott végszámla alapján a vele szerződéses viszonyban álló vállalkozó kivitelezőt, ha a kötelezettsége teljesítésében részt vevő alvállalkozó kivitelezők követelésének kiegyenlítését hiánytalanul igazolja, függetlenül azok fizetési határidejétől.

Az Épkiv. a törvényi rendelkezéseken túlmenően az építtető feladatává teszi

– a kivitelezési dokumentáció meglétéről való gondoskodást, az abban foglaltak betartatását,

– az építési szakmunkás kiválasztását,

– az építési napló ellenőrzését,

– a műszaki átadás-átvételi és a birtokbaadási eljárásban való részvételt,

– az igazoltan elvégzett teljesítések pénzügyi elszámolásának ellenőrzését,

– az építtetői fedezetkezelő közreműködéséről való gondoskodást.

Az építési napló ellenőrzése tekintetében az Épkiv. az építtető kötelezettségeként a fővállalkozó kivitelező által vezetett építési naplót az építtető az építőipari kivitelezési tevékenység végzésének ideje alatt az építési szerződésben meghatározott időközönként, de legalább 10 naponként ellenőrzi, illetve abban észrevételeit rögzíti. Ezt a feladatot az építtető megbízása alapján az építési műszaki ellenőr vagy a beruházáslebonyolító is elláthatja.

Az építőipari kivitelezési tevékenység befejezését követően az építtetőnek minden olyan építményről, építményrészről, amelyre építési engedélyt kellett kérnie vagy bejelentést kellett tennie, arról használatbavételi engedélyt kell kérnie, vagy az építmény elkészültét be kell jelentenie.

A bontási munkálatok befejezését is az építtetőnek kell haladéktalanul bejelenteni az építésügyi hatóságnak. A bontási munkák befejezése után az építtetőnek – ingatlan-nyilvántartási átvezetés céljából – kérelmet, és jogszabályban előírt záradékolt változási vázrajzot kell az illetékes földhivatalhoz benyújtania, és ezzel egyidejűleg köteles az építési és bontási hulladék kezelésének részletes szabályairól szóló külön jogszabály szerinti bontási hulladék nyilvántartó lapot a környezetvédelmi hatósághoz benyújtani.

Az építőipari kivitelezési tevékenység befejezését követően az építtetőnek az építési naplót meg kell őriznie, illetve ha nem azonos az építtető az ingatlan tulajdonosával, az építmény használatbavételi engedélyét (bejelentését) követően abba – az építmény jó karbantartási munkálatainak elvégzéséhez – az építmény tulajdonosának betekintést biztosít.

I.1.3. Az építtető felelőssége

A városrendezésről és az építésügyről szóló 1937. évi VI. törvénycikk az építtető felelősségét a szabálytalan építés tekintetében a következőképpen határozta meg:

„27. § (1) Kihágást követ el és pénzbüntetéssel büntetendő az, aki hatósági engedélyhez kötött telekfelosztást vagy építkezést engedély nélkül végez vagy már felépült épületet engedély nélkül vesz használatba vagy a telekfelosztási, az építési vagy a használati engedély rendelkezéseit nem tartja meg. Ha a kihágást emberi tartózkodásra is használt épülettel kapcsolatban követték el és az fontos közérdeket veszélyeztet vagy sért, a kihágást két hónapig terjedhető elzárással kell büntetni.  (2) A pénzbüntetésre az 1928:X. törvénycikk rendelkezései irányadók.  (3) A kihágás miatt az eljárás a közigazgatási hatóság mint rendőri büntető bíróság hatáskörébe tartozik.  (4) A belügyminiszter az iparügyi miniszterrel egyetértően rendeletben kihágássá nyilváníthatja a Fővárosi Közmunkák Tanácsa által alkotott építésügyi szabályzat rendőri rendelkezésének vagy tilalmának megszegését.  28. § (1) Függetlenül attól, hogy az építtető a 27. §-ban meghatározott kihágás miatt a tettesség és a részesség általános szabályai szerint felelősséggel tartozik-e, az építésügyi hatóság rendbüntetésként az ingatlan értékének egytized részéig terjedhető pénzbírságot szabhat ki az építtetőre, ha az építkezést engedély nélkül vagy az engedélytől eltérő módon végezték s ebből az építtető vagyoni előnyhöz jut.  (2) A pénzbírságot közadók módjára kell behajtani és az a várost (kis- vagy nagyközséget), Budapesten és környékén a fővárosi pénzalapot illeti.”

Az építésügyről szóló 1964. évi III. törvény az építtető kötelezettségeként előírja az építési munka ellenőrzésének tűrését, és az ahhoz szükséges adatok, anyagok, eszközök, munkaerő ingyenes rendelkezésre bocsátását. Az építtető felelősségéről nem rendelkezett, de elrendelte a kivitelezés során a résztvevők együttműködésének kötelezettségét.

1998. január 1-jén lépett hatályba az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény (a továbbiakban: Étv.), mely az építtető felelősségévé tette azt a kötelezettséget, hogy az építmény rendeltetésszerű és biztonságos használatához szükséges járulékos építmények, tereprendezési, fásítási, parkosítási munkálatok az építménnyel együtt valósuljanak meg.

Az építtető és a kivitelező közös felelősségeként állapította meg az építési tevékenység során keletkezett építési hulladék, maradék építőanyag és építési segédeszközök elszállítási kötelezettségét az építésügyi hatóság által meghatározott időtartamon belül. Az építtetőnek és a kivitelezőnek az építési tevékenység során a környezetet és a terep felszínét az eredeti, illetve engedélyezett állapotában kell átadnia, a környezetben okozott károkat meg kell szüntetnie.

Az építtető feladatát és felelősségét szigorította az Étv. 2006. május 1-jétől hatályos módosítása. Az építtető teljeskörű felelősségének szabályozása régi szabályozási hiányt pótolt, mint a kivitelezés résztvevőjének az építési beruházás folyamatában. Annak ellenére, hogy az építtető az „ügy” gazdája, az építési beruházás elindítója, finanszírozója és lebonyolítója, mindeddig a beruházással kapcsolatos feladatai, jogai és kötelességei, illetve felelőssége nem került megfelelő szabályozásra.

E felelőssége nem csökken azáltal, hogy az építési tevékenységgel kapcsolatos egyes feladatait másra ruházza át (például építési engedély megkérése), vagy ellenőrzési feladatait megbízottja útján (építési műszaki ellenőr) gyakorolja. Felelőssége kiterjed az építési cél meghatározására, a beruházás jogszerűségére, annak műszaki szakszerűségére is.

A kivitelező a megrendelő építtető vagy megbízottja utasítása szerint köteles eljárni, igényeit figyelembe venni, azoknak eleget tenni. Ha azonban ezek az utasítások, elvárások csak jogszabályi vagy hatósági előírások megszegésével, megsértésével lennének teljesíthetőek, vagy az élet- és vagyonbiztonságot veszélyezteti, akkor a teljesítést meg kell tagadnia, mely tényt rögzíteni köteles az építési naplóba.

Az építőipari kivitelezési tevékenység ellenőrzése során, az eljáró építésfelügyeleti hatóság az építtetővel szemben is kiszabhat bírságot, a jogsértő cselekmények esetén

– építési műszaki ellenőrt az előírás ellenére nem alkalmazott;

– a megbízott építési műszaki ellenőr jogosultsága nem megfelelő;

– a megbízott építészeti-műszaki tervező jogosultsága nem megfelelő;

– építőipari kivitelezési tevékenység végzése kivitelezési dokumentáció nélkül;

– nem megfelelő jogosultsággal rendelkező kivitelező megbízása;

– a bejelentési, adatszolgáltatási kötelezettség elmulasztása;

– írásbeli építési szerződés, valamint a kivitelezési dokumentációra vonatkozó írásbeli tervezési szerződés hiánya;

– a vállalkozó kivitelező nincs regisztrálva;

– építési napló vezetésére vonatkozó követelmények építtetői fedezetkezelő hiánya miatti megsértése.

Az építtetőt terheli az építésfelügyeleti bírság megfizetése abban az esetben is, ha az építési műszaki ellenőr bizonyítja, hogy az adott jogsértő cselekményt az építési naplóban rögzítette és arról az építtetőt tájékoztatta, és az építtető ennek ellenére a szükséges intézkedés megtételét elmulasztotta.

A beruházáslebonyolítót terheli az építtetővel szemben megállapított építésfelügyeleti bírság, ha az építtetői feladat teljesítését, vagy annak részét a beruházáslebonyolító átvállalta. A meghatározott építtetői feladat- és felelősségi kör beruházáslebonyolító részére történő átadását azonban az építtetőnek kell bizonyítania.

I.2. Vállalkozó kivitelező

Az építőipari kivitelezési tevékenység az építési beruházás megvalósítása keretében végzett építési tevékenységek és az ezekre vonatkozó irányító és ellenőrző tevékenységek összessége (Étv. 39. §). Ezeket a tevékenységeket csak a jogszabályok szerint meghatározott természetes, illetve jogi személyek, ezek közül is jellemzően gazdasági társaságok folytatják.

I.2.1. Az egyéni vállalkozó

Nincs akadálya annak sem, hogy a tevékenységet akár egyéni vállalkozóként is végezzék. Itt érdemes egy rövid kitérőt tenni, ugyanis a 2009. évi CXV. törvény az egyéni vállalkozóról és az egyéni cégről újrafogalmazta az egyéni vállalkozók és egyéni cég szabályait. Erre azért került sor, hogy megteremtse az Európai Uniós Irányelv szerinti jogi keretet, amely révén bármely uniós tagállamban letelepedett szolgáltatók az Unió teljes területén szabadon folytathatják szolgáltató tevékenységüket, akár úgy, hogy bármely más tagállamban telepednek le, akár úgy, hogy határon átnyúló szolgáltatást nyújtanak, ennek során pedig a minimumra csökkenti az adminisztratív terheket. Az egyéni vállalkozóra vonatkozó új szabályok és az Irányelv viszonyának legfontosabb elemei az alábbiak:

Az egyéni vállalkozói tevékenység megkezdését a körzetközponti jegyzőnél kell majd bejelenteni és a nyilvántartását a Közigazgatási és Elektronikus Közszolgáltatások Központi Hivatala (a továbbiakban: KEKKH) végzi. A bejelentést követően a körzetközponti jegyző automatikusan, haladéktalanul, elektronikus úton beszerzi az egyéni vállalkozó adószámát és statisztikai számjelét, ezt követően a nyilvántartásban kezelendő adatokat haladéktalanul, elektronikus úton továbbítja a KEKKH felé. Az új szabályok alapján ugyanis, a felelősségi viszonyok egyértelművé tétele érdekében a nyilvántartásba adatokat rögzíteni, módosítani és törölni a körzetközponti jegyző nem, csak a KEKKH lesz jogosult.

Az egyéni vállalkozói tevékenységgel kapcsolatos eljárások kizárólag elektronikus úton, az ügyfélkapun keresztül kezdeményezhetők. Azon bejelentők számára, akik ügyfélkapuval még nem rendelkeznek, a körzetközponti jegyző hozza azt létre. Ennek során lehetőség van arra, hogy a szükséges feltételekkel, ismeretekkel nem rendelkező egyéni vállalkozó az ügyfélkapuhoz szükséges elektronikus levélcíme helyett kézbesítési megbízottja elektronikus levélcímét adja meg.

A körzetközponti jegyző a hozzá elektronikus úton eljuttatott bejelentési űrlap alapján a szükséges teendőket azonnal, mérlegelés nélkül végzi el. Amennyiben az űrlap kitöltése hiánytalan volt, további feltételek a bejelentővel szemben a bejelentés során nem támaszthatók.

Az egyéni vállalkozó tevékenységét azután kezdheti meg, ha részére a bejelentésről szóló, a működéséhez szükséges azonosítókat is tartalmazó igazolást megküldték, illetve átadták. Az új szabályozás alapján – az elektronikus ügyintézés és a hatóságok közötti elektronikus kommunikáció révén – erre azonnal, percek alatt kerül sor.

Az egyéni vállalkozói tevékenységet a továbbiakban nem kötik egyéni vállalkozói igazolványhoz, annak kiváltása csak lehetőség marad, amelyet illeték megfizetése mellett az okmányirodától lehet kérni. Az egyéni vállalkozói igazolvány az abban szereplő adatokat (az egyéni vállalkozó neve, tevékenységi körei, adó-, statisztikai és nyilvántartási száma) közhitelesen tanúsító okirat.

Az egyéni vállalkozók tehát a mai szabályozáshoz képest lényegesen egyszerűbben, gyakorlatilag egy regisztrációt követően megkezdhetik tevékenységüket, a jogszabályoknak megfelelő tevékenykedés utólag ellenőrizhető. Mindez természetesen nem jelenti azt, hogy az egyes, engedélyhez vagy bejelentéshez kötött konkrét tevékenység szabadon folytatható lenne, hanem azt jelenti, hogy az adott tevékenység „keretét” megadó egyéni vállalkozói tevékenység megkezdése és folytatása lényegesen leegyszerűsödik. Azon tevékenységekre, amelyek a továbbiakban (is) bejelentéshez vagy engedélyhez kötöttek, a rájuk vonatkozó ágazati szabályok is alkalmazandók, általánosságban elmondható, hogy az Irányelvet átültető kerettörvény ezen szabályokon is egyszerűsít.

A szabályok módosításával csökkennek az egyéni vállalkozók (adminisztratív) terhei, például:

– A bejelentési eljárásért illetéket vagy díjat nem kell fizetni.

– Tekintettel arra, hogy az Irányelv értelmében eredeti igazolások, vagy hiteles másolatok a bejelentkezéshez nem kérhetők, és tekintettel arra, hogy az ügyintézés elektronikussá válik, a bejelentő a kizáró okok hiányáról bejelentésében nyilatkozik, igazolások, nyilatkozatok csatolására nincs szükség.

– A továbbiakban az adó-, vám és társadalombiztosítási járuléktartozás nem lesz akadálya az egyéni vállalkozói tevékenység megkezdésének, e tartozások behajtása érdekében más módon lépnek fel.

– A bejelentő az egyéni vállalkozói tevékenység megkezdésével együttesen az adóhatósághoz történő bejelentkezését is elvégezheti, az adózás rendjéről szóló törvényben meghatározott nyilatkozatok megtételével, adatok megadásával.

– Ha a már egyéni vállalkozóként tevékenykedő olyan tevékenységet akar folytatni, amely engedélyhez vagy bejelentéshez kötött, az e tevékenységet engedélyező, felügyelő hatóság köteles erről a körzetközponti jegyzőt értesíteni, nem az egyéni vállalkozónak kell a változás bejelentéséről gondoskodnia.

– Az igazolvány kiállítása nem lesz kötelező, így az annak naprakészen tartásával (változások, rongálódás stb. miatti igazolványcsere) kapcsolatos kötelezettségek az egyéni vállalkozót csak saját választása alapján terhelik.

– A törvény – az érdekképviseleti szervek egybehangzó kérésének megfelelően – megteremtené a szünetelés intézményét annak érdekében, hogy a nem folyamatosan, nem egész évben tevékenykedő egyéni vállalkozókat járulékfizetési kötelezettség ne terhelje arra az időszakra, amikor tevékenységüket nem végzik, anélkül, hogy tevékenységüket meg kellene szüntetni. Mivel a szünetelés legalább egy hónaptól legfeljebb öt évig tarthat, lehetőség van a tevékenység egyéb okokból történő, hosszabb megszakítására is, például külföldi tanulmányok folytatása, beteg családtag ápolása és hasonló okok alapján.

I.2.2. Üzletszerű gazdasági tevékenység

A megrendelő által elképzelt beruházást a kivitelező vállalkozó hozza létre, mégpedig üzletszerű gazdasági tevékenység keretében. Az ilyen üzletszerű gazdasági tevékenység folytatásához további szűkítő feltételek teljesítését írja elő az Étv.

I.2.3. Tevékenység végzésének személyi feltételei

Az elsőként a tevékenység folytatásához szükséges gazdasági társasági forma, amelynek tevékenységi körében szerepel valamiféle építőipari kivitelezési tevékenység, továbbá rendelkezik alkalmas telephellyel a kivitelezési tevékenység folytatásához.

Második feltételként rendelkezni kell a megjelölt kivitelezési tevékenységi körnek megfelelő szakképesítésű, tagsági, alkalmazotti vagy munkavégzésre irányuló egyéb jogviszonyban álló szakmunkással. Harmadik feltételként rendelkeznie kell a tevékenységi körnek megfelelő felelős műszaki vezetővel, aki jogosult ilyen feladatok ellátására.

A szolgáltatási tevékenység megkezdésének és folytatásának általános szabályairól szóló törvény új elemként tette kötelezővé az 1995 után eltörölt kötelező kamarai tagságra hasonlító névjegyzékbe vételt, amely a határon átnyúló szolgáltatást nyújtó kivitelező vállalkozó tevékenységének folytatásához szükséges. Aki vállalkozói kivitelezői tevékenység végzésére nem jogosult, építőipari kivitelezési tevékenységet csak saját céljára végezhet.

A vállalkozó kivitelező csak olyan építőipari kivitelezési tevékenységet kezdhet meg és végezhet, amely a tevékenységi körében szerepel és végzéséhez rendelkezik felelős műszaki vezetővel, elegendő számú és megfelelő szakképesítésű munkavállalóval. A kivitelezés helyszíni, tárgyi feltételei között rendelkeznie kell a kivitelezési dokumentációval, szabályszerűen megnyitott építési naplóval. A kivitelező vállalkozónak rendelkeznie kell a kivitelezés megkezdéséhez és végzéséhez az építésügyi hatósági eljárásokról és az építésügyi hatósági ellenőrzésről szóló kormányrendeletben meghatározott hatósági engedéllyel, műemlék esetén az örökségvédelmi hatósági engedéllyel, illetve bejelentés esetén annak igazolásával.

I.2.4. Vállalkozó kivitelező feladatai

Fontos feltétele a tevékenység folytatásának az építtetővel írásban megkötött szerződés, amelyet a korábbi rendeletek nem tartalmaztak.

Szintén új feltétel a megkezdéséhez szükséges bejelentés építtető általi határidőben történő megtétele vagy az építésfelügyeleti hatóság tevékenység folytatását meg nem tiltó határozata.

A kivitelezőnek előzetesen be kell jelentenie a munkavédelmi hatóság építési munkahely szerint illetékes felügyelőségének a munkálatok megkezdését és teljesítenie kell az építési munkahelyeken és az építési folyamatok során a minimális munkavédelmi követelményeket.

A vállalkozó kivitelező feladata ezeken túlmenően:

a) az építőipari kivitelezési tevékenység megkezdésekor az építtetőtől a munkaterület átvétele, annak szükség szerinti lőszermentesítése,

b) az építési napló megnyitása,

c) a munkaterületen keletkezett építési-bontási hulladék mennyiségének és fajtájának folyamatos nyilvántartása,

d) az engedélyek betartásának folyamatos ellenőrzése,

e) az építés során már meglévő, illetve előkerülő természeti, kulturális örökségi, építészeti értékek megőrzése,

f)  annak biztosítása, hogy az építési munkaterületen csak olyan személyek tartózkodjanak, akik a vállalkozói nyilvántartásban szerepelnek, illetve jogosultak,

g) a műszaki átadás-átvételi eljárás során próbaüzem lefolytatása,

h) a kivitelezés befejezésével a szükséges kivitelezői nyilatkozatok, mérési jegyzőkönyvek kiállítása, az alkalmazott építési termékek megfelelősségét igazoló tanúsítványok rendelkezésre bocsátása,

i)  rendeltetésszerű és biztonságos használatra alkalmas építmény és építési munkaterület átadása az építtetőnek,

j)  az építési munkaterület őrzésének biztosítása,

k) az építési munkák befejeztével az építési területről való levonulás végrehajtása,

l)  fővállalkozó kivitelezőként az építési műszaki ellenőr által kiadott teljesítésigazolás alapján a szerződés szerinti teljesítésről (részteljesítésről) kiállított számlának az építtető, valamint építtetői fedezetkezelő közreműködése esetén az építtetői fedezetkezelő részére történő eljuttatása,

m) építtetői fedezetkezelő közreműködése esetén az adatainak felvitele – legkésőbb a kivitelezési tevékenységének megkezdéséig – a fedezetkezelő által internetes alapon működtetett alvállalkozói nyilvántartásba.

A vállalkozó kivitelezői tevékenység bejelentésére és a vállalkozó kivitelezők nyilvántartására vonatkozó szabályok, a vállalkozó kivitelezők ellenőrzése.

I.2.5. Vállalkozó kivitelező nyilvántartása

Az utóbbi öt esztendőben az építőipar folyamatos teljesítménycsökkenése és az általános recesszió miatt megjelent és felerősödött az iparágban az ún. lánctartozások jelensége. Magyarázatát több okra vezetik vissza, de egyik lehetséges okaként tartják számon az építőipari kivitelezők kontrolljának, azaz a kötelező kamarai tagságnak a megszűnését. A jogalkotó ezt a kialakult negatív helyzetet kívánta rendezni a szolgáltatási tevékenység megkezdésének és folytatásának általános szabályairól szóló 2009. évi LXXVI. törvény megalkotásával, a kivitelezők regisztrációjával. A nyilvántartást (a vállalkozó kivitelezői tevékenységre jogosultak névjegyzékét) a Magyar Kereskedelmi és Iparkamara vezeti és a közigazgatási hatósági eljárás általános szabályairól szóló törvény szerint ellenőrzi a vállalkozói építőipari tevékenység folytatására való jogosultságot. A Magyar Kereskedelmi és Iparkamara határozata ellen a fellebbezés kizárt.

A fent említett vállalkozó kivitelező nyilvántartásának az építési törvényben rögzített adatokon kívül tartalmaznia kell az alábbiakat:

a) cégjegyzékszámát, egyéni vállalkozó esetében egyéni vállalkozói nyilvántartási számát, adószámát,

b) bejegyzett tevékenységi körét,

c) telephelye – több telephely esetén telephelyei – címét,

d) az építőipari kivitelezési tevékenységi körének megfelelő szakképesítéssel rendelkező szakmunkásainak számát tevékenységi körönként, azt is megjelölve személyenként, hogy vele tagsági, alkalmazotti vagy munkavégzésre irányuló egyéb jogviszonyban áll,

e) a felelős műszaki vezetői feladatok ellátására jogosult alkalmazottainak számát, azt is megjelölve személyenként, hogy vele munkaviszonyban, tagsági vagy megbízási jogviszonyban áll, továbbá azokat a kivitelezési tevékenységeket, amelyek tekintetében legalább egyikük felelős műszaki vezetői feladatok ellátására jogosult,

f)  nyilatkozatát arról, hogy a minimumfeltételeket teljesíti.

Ezekeknek az adatoknak a hitelességét a kivitelező vállalkozónak kell igazoló iratokkal vagy azok másolatával igazolni, valamint a bejelentésében ezeket nyilatkozatával kinyilvánítani.

Célszerű a gyorsabb kapcsolattartás végett a bejelentő elektronikus levélcímét, telefaxszámát vagy telefonos elérhetőségét a nyilvántartásban megadni.

I.2.5.1. Telephely megfelelősége

A Magyar Kereskedelmi és Iparkamarának az Étv.-ben, illetve a szolgáltatási törvényben említett telephely megfelelőségét kötelező megvizsgálnia. A telephely akkor alkalmas a vállalkozó kivitelezői tevékenység végzéséhez, ha azt a cégnyilvántartásba bejegyezték és egyébként okiratokkal igazolt, hogy a cég tulajdonát képezi vagy használatára a cég jogosult. Bejegyzésre mindig sor kerül, ha a cég székhelyétől eltérő helyen van a telephely.

Alkalmas a telephely a tevékenység folytatására, ha az tartós, önállósult üzemi letelepedéssel bír és biztosítja a bejegyzett tevékenységi körök végezhetőségét, előkészítéséhez kapcsolódó munkafázisok végzését.

A telephely megfelelő, ha biztosítható a munkaeszközök (kézi szerszámok, gépek, munkagépek, berendezések, technológiák, szerelvények és építési anyagok stb.) tárolása, azok munkavégzéshez szükséges előkészítése.

A névjegyzéket vezető szerv a Magyar Kereskedelmi és Iparkamara.

I.2.5.2. A nyilvántartás tartalma

A vállalkozó kivitelező tevékenységének megkezdéséhez vagy folytatásához bejelentését elektronikus úton vagy formanyomtatványon nyújthatja be. A Magyar Kereskedelmi és Iparkamara (a továbbiakban: MKIK) a bejelentő számára a nyilvántartásba vétellel egyidejűleg nyilvántartási számot ad ki. A bejelentés (regisztráció) az alapja a nyilvántartásba való felvételnek. Ha a bejelentés tartalma teljesíti az előírt feltételeket, a bejelentő kivitelezőt nyilvántartásba kell venni. A nyilvántartásba vétellel a kivitelező nyilvántartási számot kap, amelyet a szerződéseiben, építési naplóban és a jogszabályokban előírt esetekben fel kell tüntetni, hatóság és az ellenőrzésre jogosultak számára meg kell adni. A nyilvántartásban a vállalkozó, a nyilvántartási szám alapján bármikor visszakereshető, és az építkezés helyszínén is ellenőrizhetők az adatai, a bejelentés szerinti nyilatkozatai. A nyilvántartás nyilvános, amelybe bárki betekinthet, a számára szükséges kivitelezőt keresheti, a kötelező és önkéntes adattartalom alapján már referencia értékű információkhoz is juthat. A jogosultságot a másik oldalról is ellenőrizheti, mivel a nyilvántartás részét képezi az építőipari kivitelezői tevékenységtől jogerősen eltiltottak jegyzéke is.

A vállalkozó kivitelezők nyilvántartása tartalmazza a fenti adatokon túlmenően a bejelentő nyilvántartási számát, a nyilvántartási szám hatályának időtartamát, valamint az önkéntesen megadott adatait: elektronikus levélcímét, telefaxszámát, illetve telefonos elérhetőségét; az MKIK-hoz vagy az építésfelügyeleti hatósághoz beérkezett panaszok és kivizsgálásuk megállapításait, az építésfelügyeleti, a munkaügyi, a munkavédelmi biztonsági ellenőrzések eredményét az eljáró hatóságok jogerős határozatainak rendelkező részével, súlyosabb esetben a nyilvántartásból való törlés tényét az alapul szolgáló ok megjelölésével.

A vállalkozó kivitelezők nyilvántartásában szerepeltetni kell azoknak a szolgáltatóknak a nevét, akiket az építésfelügyeleti vagy a nyilvántartó hatóság törölt vagy jogerősen eltiltott.

A tevékenység megtiltását és ezzel egyidejűleg a nyilvántartási szám hatálytalanítását akkor kell elrendelni, ha a vállalkozó az előírt feltételeket nem teljesíti, vagy jogszabályok megsértése miatt az építésfelügyeleti hatóság, vagy a tevékenység folytatása során a munkaügyi, munkavédelmi, biztonsági előírásokat megszegi és a hatóság ezt kezdeményezi.

Törlésre kerül a nyilvántartásból a vállalkozó, ha bejelenti a tevékenységének megszüntetését vagy határozott időre szóló bejelentés esetén a bejelentés hatálya megszűnik, esetlegesen a vállalkozás megszűnik, a megszűnés időpontjával.

Az MKIK mint a szolgáltatás felügyeletét ellátó hatóság a követelmények betartásának ellenőrzése tekintetében hatóságként jár el.

Az ellenőrzések során tapasztalt jogszabálysértések esetén figyelmeztetést követően bírságot szab ki, ha a szolgáltató tevékenységét bejelentés nélkül folytatja, illetve az előírt adataiban bekövetkezett változás bejelentését elmulasztja.

A kivitelezői nyilvántartás szervezeti rendszere

Az országos gazdasági kamara biztosítja az elektronikus úton benyújtott bejelentés és változás-bejelentés folyamatos fogadását, vezeti a nyilvántartásokat, a bejelentéssel kapcsolatos nyilvántartásában szereplő adatok vonatkozásában ellenőrzést végez, és kiszabja a bírságot.

A területi gazdasági kamara a bejelentés és változás-bejelentés megtételéhez internetes kapcsolati lehetőséget, szakmai és informatikai segítséget biztosít, személyes megkeresés esetén ideértve a bejelentés kitöltését, adattartalma hiánytalanságának ellenőrzését és továbbítását, valamint helyszíni ellenőrzést végez.

I.3. A felelős műszaki vezető

I.3.1. A felelős műszaki vezető feladata

A felelős műszaki vezetői tevékenység az építőipari kivitelezési tevékenység felelős irányítása. Az építőipari kivitelezési tevékenység alatt az építési beruházás megvalósítása keretében végzett építési tevékenységek (építmény, építményrész, épületegyüttes megépítése, átalakítása, bővítése, felújítása, helyreállítása, korszerűsítése, karbantartása, javítása, lebontása, elmozdítása érdekében végzett építési-szerelési vagy bontási munka végzése) és az ezekre vonatkozó irányító és ellenőrző tevékenységek összességét kell értenünk.

A felelős műszaki vezetői szakmagyakorlási tevékenység törvényi alapját az Étv. 1998. január 1-jén teremtette meg, és adott felhatalmazást az építésügyi, ipari miniszternek a részletszabályozás megalkotására. Az építőipari kivitelezési, valamint a felelős műszaki vezetői tevékenység gyakorlásának részletes szakmai szabályairól és az építési naplóról szóló 51/2000. (VIII. 9.) FVM–GKM–KöViM együttes rendelet azonban csak 2000. augusztus 17-én lépett hatályba, és 2002. január 1-jéig adott lehetőséget a tevékenységet folytató személyeknek, hogy a névjegyzékbe vételi kötelezettségüknek eleget tegyenek.

Az Étv. kimondja, hogy üzletszerű gazdasági tevékenységként építőipari kivitelezési tevékenységet (a továbbiakban: vállalkozó kivitelezői tevékenység) az folytathat,

– akinek az építőipari kivitelezési tevékenység a tevékenységi körében szerepel, továbbá a kivitelezési tevékenység végzéséhez alkalmas telephellyel rendelkezik,

– aki rendelkezik a megjelölt építőipari kivitelezési tevékenységi körének megfelelő szakképesítéssel vagy legalább egy – vele tagsági, alkalmazotti vagy munkavégzésre irányuló egyéb jogviszonyban álló – ilyen szakképesítésű szakmunkással, és

– aki – vele munkaviszonyban, tagsági vagy megbízási jogviszonyban álló – olyan személyt alkalmaz, aki a tevékenységi körbe tartozó, felelős műszaki vezető irányításával végezhető kivitelezési tevékenységek tekintetében a felelős műszaki vezetői feladatok ellátására jogosult.

Az építési munkaterületen végzett építési-szerelési munkát csak olyan felelős műszaki vezető irányíthatja, akinek a jogosultsága a vállalkozó (alvállalkozó) kivitelező építési szerződésében vállalt építőipari kivitelezési tevékenységnek vagy meghatározott részének irányítására terjed ki. A felelős műszaki vezető az építési tevékenységet végzők vonatkozásában közvetlen utasítási joggal rendelkezik.

Nincs szükség felelős műszaki vezető megbízására, ha építésügyi hatósági engedélyhez nem kötött, az építmények olyan jellegű felújítási, helyreállítási, átalakítási vagy korszerűsítési tevékenységét végzik, melynek során

– az építmény tartószerkezeti rendszere nem változik meg, vagy

– az építmény tartószerkezetének teherbíró képességét befolyásoló olyan mértékű teherváltozás – írásos szakértői véleménnyel igazoltan – nem következik be, mely a tartószerkezet megerősítését, elbontását, megváltoztatását tenné szükségessé, továbbá

– ha égéstermék elvezetésére szolgáló bármilyen szerkezetű égéstermék-elvezető berendezés építésére nem kerül sor, illetve

– az építmény homlokzatának megváltoztatása (kivéve a védett építményeket) nem jár együtt annak teherhordó szerkezeti változtatásával.

Ezen építési munkákat a munka jellegének megfelelő szakmunkás-képesítéssel rendelkező személy felelős műszaki vezető irányítása nélkül is elvégezheti.

A felelős műszaki vezető az általa vezetett építkezésen ellenőrzi az építési-szerelési munkára vonatkozó jogszabályok (szakmai és minőségi követelmények), munkavédelmi, tűzvédelmi, környezetvédelmi, műemlékvédelmi, természetvédelmi, közegészségügyi és más kötelező hatósági előírások, továbbá az építésügyi hatósági (létesítési) engedélyek betartatását, azok betartását. Vezeti és ellenőrzi az építési naplót, ha erre a kivitelezőtől megbízást kapott. Az építőipari kivitelezési tevékenység munkafolyamatait szakszerűen megszervezi. A kivitelezés során biztosítja a minőségi követelmények, a technológiai, a munkavédelmi és az egészségügyi előírások betartatását. Ellenőrzi a kitűzés helyességének, valamint a talajmechanikai és egyéb vizsgálatok megtörténtét. Elvégzi a minőségi vizsgálatokat és mintavételeket. Az azonnali intézkedést igénylő építési műszaki feladatokat meghatározza és irányítja. A kivitelezési tervektől eltérő, nem építési (létesítési) engedélyköteles kivitelezést az építési naplóban feltünteti. Az építőipari kivitelezési tevékenység befejezésekor, az építési napló alapján kitölti a hulladék nyilvántartó lapot és azt az építtetőnek átadja. Az építmény használatbavételi (fennmaradási) engedélyezéséhez (bejelentéséhez) a felelős műszaki vezetőnek szakterületére vonatkozóan nyilatkozatot tesz. Az átadás-átvételi eljárásban és a használatbavételi engedélyezési eljárásban közreműködik és az ehhez szükséges nyilatkozatokat tesz.

Az alvállalkozói teljesítéseket igazolja, mely tartalmazza:

– a teljesített kivitelezési munkák meghatározását, mennyiségét és minőségét, a teljesítés időpontját,

– a teljesítésigazolás alapján számlázható összeget,

– a szerződésben meghatározott alvállalkozói díj és a teljesítésigazolásban megjelölt számlázható összeg eltérése esetén az eltérés indoklását.

A kiállított teljesítésigazolást az alvállalkozó kivitelező által megküldött teljesítésről szóló értesítés kézhezvételétől – ha szerződés vagy jogszabály átadás-átvételi eljárást határoz meg, ennek lezárásától – számított, szerződésben meghatározott, de legfeljebb tizenöt munkanapon belül az alvállalkozó kivitelező részére megküldi, és annak adatait az alvállalkozói nyilvántartásba felviszi.

A felelős műszaki vezető feladatát képezi, hogy dönt az építési munkaterületről származó természetes építőanyagok és a bontott építési termékek – szükség szerint szakértővel történő – vizsgálatát követően a kezeléséről, építési célra való megfelelősségéről, ismételt felhasználhatóságáról, beépíthetőségéről. Döntését az építési naplóba be kell jegyeznie.

A vállalkozó kivitelező (az építőipari kivitelezési tevékenységet üzletszerű gazdasági tevékenységként folytató személy) felelős műszaki vezetőjének feladata a fent felsoroltakon túlmenően, hogy az alvállalkozó kivitelezők felelős műszaki vezetőivel és a szakági felelős műszaki vezetőkkel együttműködjön, a velük történő egyeztetéseket koordinálja, tevékenységü- ket összehangolja. A használatbavételi engedélyezési eljáráshoz szükséges felelős műszaki vezetői nyilatkozatot megadja az alvállalkozói és a szakági felelős műszaki vezetői nyilatkozatok alapján.

Az építésügyi hatósági engedélyhez kötött építőipari kivitelezési tevékenységek befejezését követően a felelős műszaki vezetői nyilatkozat a következőket tartalmazza:

– az építőipari kivitelezési tevékenységet a jogerős építési engedélynek és a jóváhagyott építészeti-műszaki dokumentációnak, valamint

– az Épkiv. szerinti tartalmú és rendelkezésre álló kivitelezési (megvalósítási) tervdokumentációnak megfelelően,

– az építőipari kivitelezési tevékenységre vonatkozó jogszabályok, általános érvényű és eseti előírások, így különösen a statikai és az épületenergetikai követelmények, szakmai, minőségi, környezetvédelmi és biztonsági előírások megtartásával szakszerűen végezték,

– az építmény kivitelezése során alkalmazott műszaki megoldás az Étv. 31. §-a (2) bekezdésének c)–h) pontjában meghatározott követelményeknek megfelel,

– az épület (épületrész) a kivitelezési dokumentáció részeként készült energetikai számításban figyelembe vett méreteknek, adatoknak és anyagjellemzőknek megfelelően valósult meg és a tervezett műszaki jellemzőjű épületgépészeti berendezéseket szerelték be,

– a külön jogszabályban előírt egyeztetés eredményeképpen a közműellátás szakszerűen biztosított,

– az építési munkaterületen keletkezett építési-bontási hulladék mennyisége elérte-e a külön jogszabályban előírt mértéket, az előírások szerint kezelték és az építőipari kivitelezési tevékenység befejezésekor a munkaterületről a külön jogszabályban foglaltak szerint elszállították,

– az építmény rendeltetésszerű és biztonságos használatra alkalmas.

A felelős műszaki vezetői feladatát megbízási vagy alkalmazotti jogviszony keretében látja el.

I.3.2. Felelős műszaki vezető felelőssége

A felelős műszaki vezető felel az építményfajtának, építési tevékenységnek megfelelő jogosultságának meglétéért, a szakmunka irányításáért, az építmény, építményrész jogerős és végrehajtható építési engedélynek és a hozzá tartozó jóváhagyott engedélyezési terveknek, illetve a jogszabályban meghatározott kivitelezési terveknek megfelelő megvalósításáért, továbbá az építési tevékenységre vonatkozó szakmai, minőségi és biztonsági előírások megtartásáért és a munkálatok végzésének szakszerűségéért.

Az építőipari kivitelezési tevékenység folytatására vonatkozó jogszabályi előírások megsértése esetén a felelős műszaki vezetővel szemben a felelős műszaki vezetői névjegyzékből való felfüggesztés, vagy törlés jogkövetkezményeket kell alkalmazni.

A névjegyzéket vezető szerv törli a névjegyzékből azt a felelős műszaki vezetőt, akit az építésfelügyeleti hatóság az építésfelügyeleti bírságról szóló 238/2005. (X. 25.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Épfelbír.) alapján az állékonyságot, az életet vagy egészséget veszélyeztető állapot előidézése miatt 3 éven belül két alkalommal jogerősen építésfelügyeleti bírsággal sújtott, továbbá azt a személyt is, akit további, az Épfelbír. kormányrendelet szerinti jogsértő cselekmény miatt 3 éven belül öt alkalommal jogerősen építésfelügyeleti bírsággal sújtott, továbbá akit egy éven belül három alkalommal – a tevékenységre vonatkozó jogszabályok, szakmai szabályok megsértése miatt – figyelmeztetésben részesített. Ezen indokok alapján a névjegyzékből törölt személy a határozat jogerőre emelkedésétől számított 3 éven belül a névjegyzékbe nem vehető fel.

A névjegyzéket vezető szerv felfüggeszti annak a személynek a felelős műszaki vezetői jogosultságát, legfeljebb fél év időtartamra, akit egy éven belül két alkalommal figyelmeztetésben részesített. Legfeljebb egy év időtartamra függeszti fel a tevékenység folytatását a névjegyzéket vezető szerv annak, akit az építésfelügyeleti hatóság az állékonyságot, az életet vagy egészséget veszélyeztető állapot előidézése miatt jogsértő cselekmény miatt jogerősen építésfelügyeleti bírsággal sújtott és a jogsértés súlyos testi sértést, egészségkárosodást vagy halált okozott,

Legfeljebb egy év időtartamra szól a felfüggesztése annak, akit az építésfelügyeleti hatóság – az az állékonyságot, az életet vagy egészséget veszélyeztető állapot előidézése miatt jogsértő cselekmény kivételével – egy éven belül három alkalommal jogerősen építésfelügyeleti bírsággal sújtott.

A felelős műszaki vezető nem végezhet építésügyi műszaki szakértői és építési műszaki ellenőri tevékenységet azon kivitelezési tevékenység esetében, ahol részben vagy egészben építési-szerelési munkát vezet. A felelős műszaki vezető nem láthat el felelős műszaki vezetői feladatokat olyan építési-szerelési munka esetében, ahol az építésügyi műszaki szakértői vagy építési műszaki ellenőri tevékenységet olyan gazdálkodó szervezet végzi, amelynek tagja, illetve amellyel munkavégzésre irányuló jogviszonyban áll. A Kbt. hatálya alá tartozó építési beruházások esetében nem lehet felelős műszaki vezető az építésügyi műszaki szakértői vagy építési műszaki ellenőri tevékenységeket folytatóknak a Ptk. szerinti hozzátartozója, illetve nem állhat velük munkavégzésre irányuló jogviszonyban.

2009. október 1-jétől hatályos kormányrendeleti rendelkezés alapján nem folytathat felelős műszaki vezetői tevékenységet az építészeti-műszaki dokumentáció engedélyezésében részt vevő, valamint a tevékenység és a hatóság felügyeletét ellátó hatóság köztisztviselője.

I.3.3. Felelős műszaki vezetői jogosultság megszerzésének feltételei

Az építésügy alaptörvénye, az Étv. rendelkezik a felelős műszaki vezető feladatáról, felelősségéről, és a tevékenység folytatásának feltételeiről. Az Étv. meghatározza a felelős műszaki vezetői tevékenység fogalmát, a tevékenységet folytató természetes és jogi személyek, illetőleg jogi személyiséggel nem rendelkező szervezetek körét is. A törvényi meghatározás értelmében a felelős műszaki vezetői tevékenység az építőipari kivitelezési tevékenység irányítása.

Felelős műszaki vezetői tevékenységet csak az folytathat, aki felelős műszaki vezetői jogosultsággal rendelkezik, azaz ha a tevékenység folytatását a névjegyzéket vezető szerv engedélyezi, és ezzel egyidejűleg névjegyzékbe veszi. Felelős műszaki vezetői engedélyt az a természetes személy kaphat, aki nem áll az ilyen tevékenységet kizáró foglalkoztatástól eltiltás hatálya alatt, büntetlen előéletű, és rendelkezik az Étv. felhatalmazása alapján kiadott kormányrendeletben meghatározott szakirányú végzettséggel és szakmai gyakorlattal, valamint megfelel az abban meghatározott egyéb feltételeknek.

Jogi személy, illetőleg jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet akkor végezhet felelős műszaki vezetői tevékenységet, ha tagja vagy vele munkavégzésre irányuló jogviszonyban álló más személy rendelkezik felelős műszaki vezetői engedéllyel.

Az Étv. felhatalmazása alapján a Kormány az építési műszaki ellenőri, valamint a felelős műszaki vezetői szakmagyakorlási jogosultság részletes szabályairól szóló 244/2006. (XII. 5.) Korm. rendeletében (a továbbiakban: Émer.) határozza meg a felelős műszaki vezetői jogosultság részletes szabályait.

Az Émer. 2009. október 1-jén hatályos rendelkezései szerint a felelős műszaki vezetői tevékenység folytatása annak engedélyezhető, aki a felelős műszaki vezetői szakterületnek megfelelő szakirányú szakképzettséggel, képesítéssel, és meghatározott idejű szakmai gyakorlattal rendelkezik. A felelős műszaki vezetői engedélyhez a törvényi feltételek (büntetlen előélet, engedélyezés, névjegyzékbe vétel) mellett a jogosultsági rendelet előírja jogosultsági vizsga letételét, és a folyamatos szakmai továbbképzés teljesítését. Az engedélyt kérő személynek 30 000 Ft igazgatási szolgáltatási díjat kell fizetnie az engedélyezési eljárás lefolytatásáért az engedélyező hatóságnak.

I.3.3.1. Szakképzettség

A felelős műszaki vezetői tevékenység engedélyezéséhez az építményfajtának megfelelő, az Émer. 1. mellékletében felsorolt szakirányú végzettségek szükségesek, mesterfokozatú képzésben szerzett szakképzettség (korábban egyetemi végzettség), alapképzésben szerzett szakképzettség (korábban főiskolai végzettség), valamint az egyes építményfajtáknak megfelelő szakirányú technikusi oklevél, illetve – a technikus képzés szüneteltetésének időszakában – szakirányú szakközépiskolai érettségi bizonyítvány.

Magasépítési szakterületen „A” kategória teljes körű tevékenységi körben okleveles építészmérnöki, illetve okleveles építőmérnöki végzettség, építészmérnöki, illetve építőmérnöki, magasépítő és mélyépítési üzemmérnöki végzettség, felsőfokú technikusi végzettség kiegészítve építőmester kiegészítő végzettséggel, felsőfokú szakirányú műszaki szakképzettség kiegészítve építőmester, valamint kivitelező szakmérnök végzettséggel.

Magasépítési szakterületen „AM” kategória műemlékvédelem alatt álló építmények tevékenységi körében okleveles építészmérnöki végzettség.

Magasépítési szakterületen „B” kategória korlátozott tevékenységi körében okleveles építész-, illetve okleveles építőmérnöki végzettség, építész-, illetve építőmérnöki, magasépítő és mélyépítési üzemmérnöki, településmérnöki, illetve város- gazdasági üzemmérnöki vagy felsőfokú technikusi végzettség, építőipari technikusi, szakközépiskolai végzettség szükséges.

Magasépítési szakterületen „B” kategória korlátozott tevékenységi körében kőművesmesteri képesítés, illetve fa szerkezetű építmények esetén ácsmesteri képesítés a követelmény.

Épületgépészeti szakterületen „ÉG” kategória tevékenységi körében okleveles gépészmérnöki végzettség, gépészmérnöki, gépész üzemmérnöki vagy felsőfokú technikusi, illetve gépésztechnikusi végzettség, valamint korlátozott tevékenységi körben a szakmunka szakágának megfelelő mesteri képesítés.

Építményvillamossági szakterületen az „ÉV” kategória tevékenységi körében okleveles villamosmérnöki végzettség, villamosmérnöki, villamos üzemmérnöki vagy felsőfokú technikusi, továbbá villamosipari technikusi végzettség, továbbá korlátozott tevékenységi körben a szerelési munkáinak felelős műszaki vezetése villanyszerelő mesteri képesítéssel is ellátható a tevékenység gyakorlása.

Közlekedési építmények szakterületen „A” kategória tevékenységi körében okleveles építőmérnöki végzettség, valamint építőmérnöki, mélyépítési, közlekedésépítési, vízellátási és csatornázási, vízgazdálkodási üzemmérnöki, illetve felsőfokú technikusi végzettség a követelmény.

Közlekedési építmények szakterületen „B” kategória korlátozott tevékenységi körében okleveles építőmérnöki, építőmérnöki, mélyépítési, közlekedésépítési, vízellátási és csatornázási, vízgazdálkodási üzemmérnöki, illetve felsőfokú tech- nikusi végzettség, közlekedésépítő, útépítő, vasútépítő, hídépítő, mélyépítő technikusi vagy vasutaknál pályamesteri végzettség szükséges.

Vasútvillamossági építmények szakterületen „A” kategória tevékenységi körében okleveles villamosmérnöki, okleveles közlekedésmérnöki végzettség, valamint villamosmérnöki, üzemmérnöki, közlekedésmérnöki, felsőfokú villamosipari technikusi végzettség a követelmény.

Vasútvillamossági építmények szakterületen „B” kategória korlátozott tevékenységi körében vasútvillamossági, vasútgépészeti technikusi, továbbá a MÁV Tisztképző Intézetben szerzett végzettség.

Vízgazdálkodási építmények szakterületen „A” kategória tevékenységi körében okleveles építőmérnöki végzettség, építőmérnöki, mélyépítési, közlekedésépítési, vízellátási és csatornázási, vízgazdálkodási üzemmérnöki, felsőfokú technikusi végzettség a követelmény.

Vízgazdálkodási építmények szakterületen „B” kategória korlátozott tevékenységi körében okleveles építőmérnöki végzettség, építőmérnöki, mélyépítési, közlekedésépítési, vízellátási és csatornázási, vízgazdálkodási üzemmérnöki, felsőfokú technikusi végzettség, valamint vízügyi, vízközműépítő, mélyépítő technikusi végzettség szükséges.

Távközlési építmények szakterületen „A” kategória tevékenységi körében okleveles építészmérnöki, illetve okleveles építőmérnöki végzettség, építészmérnöki, illetve építőmérnöki, üzemmérnöki, magasépítő- és mélyépítőipari felsőfokú technikusi, építőipari technikusi, villamosmérnök, mérnökinformatikus végzettség a követelmény.

Távközlési építmények szakterületen „B” kategória korlátozott tevékenységi körében építőipari technikusi, építőipari szakközépiskolai, távközlési technikusi, posta műszaki-tiszti végzettség szükséges.

Távközlési építmények villamos-szerelési munkái szakterületen „A” kategória tevékenységi körében okleveles villamosmérnöki végzettség, villamosmérnöki vagy üzemmérnöki, felsőfokú villamosipari technikusi végzettség a követelmény.

Távközlési építmények villamos-szerelési munkái szakterületen „B” kategória korlátozott tevékenységi körében villamosipari, távközlési technikus, villamosipari szakközépiskolai végzettség, posta műszaki-tiszti végzettség szükséges.

Szilárdásvány-bányászati, kőolaj- és földgázbányászati, illetve egyéb bányászati építmények szakterületen „A” kategória tevékenységi körében okleveles bánya- és geotechnikai mérnöki, okleveles gáz- és olajipari mérnöki, okleveles gépészmérnöki végzettség, bánya- és geotechnikai mérnöki, üzemmérnöki, gáz- és olajipari mérnöki, üzemmérnöki, gépészmérnöki, gázszolgáltató szaküzem-szakmérnöki, felsőfokú gépipari technikusi végzettség a követelmény.

Szilárdásvány-bányászati, kőolaj- és földgázbányászati, illetve egyéb bányászati építmények szakterületen „B” kategória korlátozott tevékenységi körében gépipari technikusi, szakközépiskolai végzettség szükséges.

Szénhidrogén-szállító vezetékek, gázelosztó vezetékek, propán-bután töltő telepek és tartozékaik építési-szerelési munkái szakterületen „A” kategória tevékenységi körében okleveles gáz- és olajipari mérnöki, okleveles gépészmérnöki végzettség, gáz- és olajipari mérnöki, üzemmérnöki, felsőfokú technikusi végzettség a követelmény.

Szénhidrogén-szállító vezetékek, gázelosztó vezetékek, propán-bután töltő telepek és tartozékaik építési-szerelési munkái szakterületen „B” kategória korlátozott tevékenységi körében gáz- és olajipari technikusi, gépészmérnöki technikusi, szakközépiskolai végzettség szükséges.

Energetikai, vegyipari, szénhidrogén-ipari berendezések építményei szakterületen „A” kategória tevékenységi körében okleveles gépészmérnöki, okleveles vegyészmérnöki végzettség és gépészmérnöki, üzemmérnöki, vegyészmérnöki, üzemmérnöki, felsőfokú gépész-, illetve vegyésztechnikusi végzettség a követelmény.

Energetikai, vegyipari, szénhidrogén-ipari berendezések építményei szakterületen „B” kategória korlátozott tevékenységi körében vegyésztechnikusi, gépésztechnikusi, szakközépiskolai végzettség szükséges.

Távhővezetékek és berendezések szakterületen „A” kategória tevékenységi körében okleveles gépészmérnöki végzettség vagy gépészmérnöki, üzemmérnöki végzettség a követelmény.

Távhővezetékek és berendezések szakterületen „B” kategória korlátozott tevékenységi körében gépész felsőfokú technikusi végzettség az előírás.

Villamosság szakterületen „A” kategória tevékenységi körében okleveles villamosmérnöki végzettség, villamos üzemmérnöki, felsőfokú technikusi végzettség a követelmény.

Villamosság szakterületen „B” kategória korlátozott tevékenységi körében okleveles villamosmérnöki végzettség, villamos üzemmérnöki, felsőfokú technikusi végzettség, valamint villamosipari technikusi végzettség, vagy villanyszerelő mesteri képesítés az előírás.

I.3.3.2. Szakmai gyakorlat

Az Émer. meghatározza a szakmai gyakorlati idő időtartamát és a szakmai gyakorlati időként igazolható tevékenységet.

A felelős műszaki vezetői tevékenység engedélyezéséhez a kérelmezőnek a szakirányú szakképzettség megszerzését követően a kérelmezett szakmagyakorlási tevékenységi szakterületnek megfelelő építési műszaki ellenőri, felelős műszaki vezetői, építőipari kivitelezési, építésfelügyeleti, építésügyi hatósági, beruházói-műszaki, felsőoktatási intézményben építészeti-műszaki szaktárgy oktatói, építészeti-műszaki tervezési, építésügyi műszaki szakértői tevékenység folytatásának időtartamát kell figyelembe venni.

A szakmagyakorlási tevékenység engedélyezése során szakmai gyakorlati időként az Émer. 1. melléklete szerinti gyakorlati időt kell igazolni oly módon, hogy az előírt gyakorlati időnek a fele építési műszaki ellenőri, felelős műszaki vezetői, építőipari kivitelezési, építésfelügyeleti tartalmú legyen. A szakmai gyakorlati idő a folytatni kívánt tevékenység (teljes vagy korlátozott) körétől és az előírt szakképzettségtől függően egy évtől öt évig terjedhet. A szakmai gyakorlat igazolásaként csak közokirat vagy teljes bizonyító erejű magánokirat fogadható el, ami lehet például munkáltatói, illetve az építési szakmai érdek-képviseleti szerv által kiadott igazolás, továbbá munka- vagy megbízási szerződés, szakmagyakorlási tevékenységet végző személy által kiállított igazolás.

I.3.3.3. Jogosultsági vizsga

A jogosultsági vizsga a felelős műszaki vezetői tevékenység szakterületeihez kapcsolódó az Émer.-ben meghatározott követelményrendszer elsajátításáról szóló számadás. A jogosultsági vizsgát az országos szakmai kamarák szervezik, és bonyolítják le. Nem kell jogosultsági vizsgát tenni annak a kérelmezőnek, aki építésügyi vizsgával, építésügyi szakmai tartalmú közigazgatási vizsgával rendelkezik, és e vizsga követelményrendszere a szakmagyakorlási jogosultsági vizsga követelményrendszerével teljeskörűen megegyezik, vagy az Országos Képzési Jegyzék szerinti építési műszaki ellenőri szakképesítéssel rendelkezik, vagy a kérelmező betöltötte 60. életévét és a kérelmezett szakterületen a kérelem benyújtását megelőzően legalább tizenöt éves szakmai gyakorlattal rendelkezik. Részben kap felmentést a jogosultsági vizsga alól – az országos szakmai kamara főtitkára által hozott döntésben – az a kérelmező, aki építési műszaki ellenőri, építészeti-műszaki tervezői vagy építésügyi műszaki szakértői szakmagyakorlási jogosultság valamely szakterületén már eredményes jogosultsági vizsgát tett, vagy a kérelmező építésügyi vizsgával, építésügyi szakmai tartalmú közigazgatási vizsgával rendelkezik, és e vizsga követelményrendszere a szakmagyakorlási jogosultsági vizsga követelményrendszerével részben megegyezik.

A jogosultsági vizsga díja összesen 34 000 forint, amelyből az általános követelményrendszerű részek díja 6000-6000 forint, a különös követelményrendszerű részek díja 11 000-11 000 forint. A jogosultsági vizsga – sikertelenség esetén részben vagy egészben – megismételhető. A javítóvizsga díja a jogosultsági vizsga díjával azonos.

A jogosultági vizsga általános és különös részből áll. Az általános követelmények keretében a vizsgázónak ismernie kell:

1. a jogi környezet általános felépítését (jogszabályi hierarchia),

2. a kötelmi jogon belül a szerződésekre vonatkozó általános szabályokat (tartalmi és formai követelmények, érvényesség),

3. vállalkozási alapismereteket és az adózásra vonatkozó általános követelményeket, előírásokat,

4. a munkavállaló, és munkáltató alapjogait és kötelezettségeit,

5. a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás, valamint az építésügyi hatósági eljárások általános szabályait (az első fokú eljárás megindítása, kérelem és mellékletei, a tényállás tisztázása, az egyes szakmagyakorlási tevékenységek közötti kapcsolatrendszer, a határozat tartalma és közlése, jogorvoslati lehetőségek, ügyfél fogalma),

6. az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény (Étv.)

 – szerkezetét,

 – általános fogalmait,

 – a településrendezéssel kapcsolatos általános előírásait,

 – építményekkel szemben támasztott általános követelményeit,

 – az építésügyi hatósági engedélyezésre vonatkozó előírásait,

 – az építésfelügyeleti ellenőrzésre vonatkozó általános szabályait,

 – az építésügyi hatóság szervezeti rendszerét (ideértve a sajátos építményfajtákat és a műemlékvédelmet is),

7. a tűzvédelem körében:

 – az építmények tűzveszélyességi osztályba sorolására vonatkozó előírásokat,

 – a tűzállósági fokozatokat, és a tűztávolságokra vonatkozó előírásokat,

 – az építmény használatára vonatkozó általános tűzvédelmi szabályokat,

 8. a szakmagyakorlásra vonatkozó lehetőségeit az Európai Unióban (jogharmonizáció),

 9. a közbeszerzés általános (tevékenységével összefüggő) szabályait,

10. a műemlékvédelem, továbbá a környezet-, természet- és tájvédelem általános követelményeit,

11. a minőségirányítás rendszerét,

12. a kötelező alkalmassági időre vonatkozó előírásokat,

13. a megfelelőség igazolására, megfelelőségi tanúsítványra és megfelelőségi nyilatkozatra, továbbá a CE megfelelőségi jelölés alkalmazására vonatkozó előírásokat,

14. a szabványokra vonatkozó alapvető fogalmakat, a szabványok alkalmazására vonatkozó általános szabályokat, a szabványtípusokat,

15. a munkavédelmi és egészségügyi koordinátor feladatait.

A jogosultsági vizsga különös követelményei keretében a vizsgázónak ismernie kell:

1. a felelős műszaki vezetői jogosultság feltételrendszerét,

2. a felelős műszaki vezető feladatait, felelősségi körét, jogait és kötelezettségeit,

3. az összeférhetetlenségi és fegyelmi szabályokat,

4. a felelős műszaki vezetői tevékenységre vonatkozó előírásokat (jogszabályok, szabványok, segédletek, műszaki specifikációk),

5. a kiviteli tervek tartalmi követelményeit,

6. a felelős műszaki vezetői szerződés tartalmi követelményeit.

A vizsgázótól számon kérhető követelményekre vonatkozó – a miniszterrel egyeztetett – jogszabályok, jogszabályrészek, szabványok és segédanyagok jegyzékét a szakmai kamaráknak a honlapjukon közzé kell tenni. A listát a szakmai kamarák évente aktualizálják a jogszabályok és szabványok változásainak megfelelően.

A jogosultsági vizsgát a vizsgabizottság előtt kell letenni, amelyet az országos szakmai kamarák hozzák létre és működtetik. A vizsgabizottság elnökből, szakmai elnökből és tagokból áll. A vizsgabizottság elnöke az illetékes miniszter által megbízott személy, a szakmai elnöke az országos szakmai kamara szakterületi képviselője, tagjai a szakterületek szerinti országos szakmai kamarák és az illetékes felsőoktatási intézmények képviselői.

Az eredményes vizsgát tett vizsgázó a vizsgabizottság elnökei által aláírt bizonyítványt kap, a számadás igazolásaként.

A jogosultsági vizsga eljárási rendje és irat mintái

A jogosultsági vizsga szervezése:

1. A jogosultsági vizsgára a területi kamaránál kell jelentkezni. A jelentkezési lapot a területi kamara juttatja el az országos kamarához.

2. A jogosultsági vizsga minimum 10 fő jelentkezése esetén szervezhető meg.

3. A vizsgabizottság döntéseit értekezleteken hozza. A vizsgabizottság értekezletet tart az írásbeli vizsgát követően. Az értekezlet akkor határozatképes, ha a teljes vizsgabizottság jelen van. A vizsgabizottság munkáját az elnök irányítja. A vizsgabizottság határozatait nyílt szavazással, egyszerű szótöbbséggel hozza. Szavazategyenlőség esetén a vizsgabizottság elnökének szavazata dönt. A vizsgabizottság elnökét és tagjait tiszteletdíj illeti meg, melynek összege személyenként nem lehet magasabb a mindenkori vizsga díjának 10%-ánál.

4. Az írásbeli vizsga megkezdése előtt meg kell állapítani a vizsgázók személyazonosságát, és tájékoztatást kell adni az írásbeli vizsga szabályairól, az esetleg alkalmazható segédeszközökről, valamint a vizsgán elkövetett szabálytalanságok következményeiről.

 5. Minden vizsgázó személyi törzslappal rendelkezik.

  A törzslapnak tartalmaznia kell:

  a) a vizsgára jelentkezéshez szükséges adatokat (a jelentkezési lap szerint);

  b) a vizsgára vonatkozó adatokat

 ba) az adott vizsganapon eljáró vizsgabizottság névsorát,

 bb) a vizsgázó által teljesített vizsgarészek megnevezését és eredményét,

 bc) a vizsga helyét és idejét,

 bd) a vizsgabizottság döntéseit.

 6. A személyi törzslapot az adott vizsganapon eljáró vizsgabizottság elnöke aláírásával hitelesíti.

 7. A vizsgabizottság tagjai felelősek a jogosultsági vizsga szabályos és zavartalan lefolytatásáért.

 8. A jogosultsági vizsga szervezőjének képviselője a szabálytalanságról jegyzőkönyvet köteles felvenni. Ennek tartalmaznia kell minden olyan adatot és eseményt, amely lehetővé teszi a szabálytalanság elkövetésének megvizsgálását, az érintett vizsgázó és felügyelő személy nyilatkozatát az eseménnyel kapcsolatban, továbbá azt, hogy a vizsgázót tájékoztatták a szabálytalanság elbírálásával kapcsolatos eljárásról, és a bebizonyított szabálytalanság következményéről.

 9. A szabálytalanságról felvett jegyzőkönyvet a jogosultsági vizsgát szervező képviselője eljuttatja a vizsgabizottság elnökéhez. A szabálytalanságról és következményeiről a vizsgabizottság dönt.

10. A vizsgabizottság döntéseiről az elnök tájékoztatja a vizsgázókat.

A jogosultsági vizsga részei:

1. A jogosultsági vizsga írásbeli és szóbeli.

2. A vizsgaszervező minden vizsgaalkalomra tételsort állít össze.

3. Az írásbeli vizsga időtartama: 180 perc, amelybe az előkészületek és a tételek kihirdetése nem számít bele.  A szóbeli vizsgán témakörönként és feleletenként legalább 20 percet kell biztosítani a felkészülésre, és legalább 5 percet a feleletre. A vizsgázó valamennyi témakörből 1-1 tételt húz.

4. A vizsga főrészei:

 A jogosultsági vizsga jogi, pénzügyi, minőség- és szabványügyi ismeretekből áll, amelyet a középfokú végzettségű műszaki ellenőrök és a középfokú végzettségű felelős műszaki vezetők számára szakmai alapismeretek egészítenek ki.

 a) Általános főrész:  építészeti-műszaki tervezők, építésügyi műszaki szakértők, építési műszaki ellenőrök és felelős műszaki vezetők számára szakterülettől függetlenül, azonos jogi, pénzügyi, minőség- és szabványügyi ismeretek.

 b) Szakterületi főrész:  építészeti-műszaki tervezők, építésügyi műszaki szakértők, építési műszaki ellenőrök és felelős műszaki vezetők számára szakterülethez kapcsolódó jogi, pénzügyi, minőség- és szabványügyi ismeretek.

 c) Kiegészítő szakmai ismeretek:  a középfokú végzettségű építési műszaki ellenőrök és felelős műszaki vezetők számára, a kérelmezett szakterület(ek)hez kapcsolódó ismeretek.

5. A vizsgaszervező által összeállított szóbeli tételsort a miniszter hagyja jóvá, s a vizsgaszervező a szóbeli vizsga előtt 20 nappal a vizsgázók rendelkezésére bocsátja.

6. Az írásbeli tételeket a titoktartásra vonatkozó szabályok megtartásával kell kezelni. Ha a szabályokat megszegik, akkor új vizsgaidőpontot kell kijelölni, amelyre új tételeket kell kiadni.

7. A jogosultsági vizsga követelményeit az teljesítette, aki a jogosultsági vizsga főrészeit eredményesen teljesítette:

 a) a felsőfokú végzettséggel rendelkező építési műszaki ellenőr és felelős műszaki vezető az általános főrészből, valamint a kért jogosultság szerinti szakterületi főrészből egyaránt eredményes írásbeli vagy szóbeli javítóvizsgát tett,

 b) a középfokú végzettségű építési műszaki ellenőr és felelős műszaki vezető az általános részből, valamint a kért jogosultság szerinti különös részből, továbbá a kiegészítő szakmai ismeretekből egyaránt eredményes írásbeli vagy szóbeli javítóvizsgát tett.

 8. A vizsga azon főrésze minősül eredményesnek, amelyben a kérdéseket 60%-ban helyesen válaszolta meg a vizsgázó. Az értékelésnél a kérdéseket nehézségük szerinti súlyszámuk alapján kell figyelembe venni. A vizsgázónak szóbeli vizsgát kell tennie a vizsga azon főrészéből, amelyek esetében a kérdéseket 50%-ban vagy azt meghaladóan helyesen válaszolta meg.

 9. A jogosultsági vizsga minősítését „nem felelt meg”, „megfelelt” szövegű bejegyzéssel kell rögzíteni mind a Törzslapon, mind a Bizonyítványban.

10. A jogosultsági vizsga letételét a szakterületenkénti bontásnak megfelelően kiállított Bizonyítvány tanúsítja.

A jogosultsági vizsga iratai:

1. A vizsgázókról a jogosultsági vizsga megkezdése előtt 2 példányban, a jogosultsági vizsga eljárási rendjének 1. függeléke szerinti Törzslapot kell kiállítani.

2. A Törzslap megfelelő helyén kell a vizsgázó vizsgán nyújtott eredményeit, valamint a vizsgabizottság határozatát rögzíteni. A vizsga irataira a vizsgabizottság döntéseit záradék formájában kell rávezetni. A záradékot a jogosultsági vizsga eljárási rendjének 3. függeléke tartalmazza.

3. A Törzslapot a vizsgázók számának megfelelő mennyiségben, a vizsga megkezdése előtt össze kell fűzni, és folyamatos sorszámmal kell ellátni. Az összefűzött Törzslapokat mint füzeteket, 1-től kezdődő, folyamatos sorszámozással, külön erre a célra felfektetett kimutatásban kell rögzíteni.

4. A vizsgázó teljesítményét a jogosultsági vizsgát szervező intézmény által biztosított értékelő lapra kell rávezetni. Az értékelő lapot a vizsgabizottság elnöke, tagjai írják alá. Az értékelő lapot a jogosultsági vizsga jegyzőkönyvéhez kell csatolni.

5. Ha a vizsgázó a jogosultsági vizsga követelményeinek megfelelően eredményes vizsgát tett, akkor a jogosultsági vizsga eljárási rendjének 2. függeléke szerinti Bizonyítványt kap.

 a) A Bizonyítványt a Törzslap alapján a vizsgabizottság állítja ki. A vizsgaszervező bélyegzőjének lenyomatával ellátott Bizonyítványt a vizsgabizottság elnöke és a szakmai elnöke írja alá.

 b) Az elveszett vagy megsemmisült Bizonyítványról – kérelemre – a Törzslap alapján a jogosultsági vizsgát szervező, illetve jogutód nélküli megszűnése esetén a névjegyzéket vezető hatóság Bizonyítvány-másodlatot állít ki.

 c) A Törzslap egy példányát a jogosultsági vizsgát szervező irattárában, a Törzslap és a Bizonyítvány egy-egy másolati példányát a területi kamara irattárában kell elhelyezni.

6. Iratkezelés.

 a) A Törzslap nem selejtezhető.

 b) A jogosultsági vizsga iratainak őrzési ideje:  – jegyzőkönyvek és értékelő lap 10 év,  – írásbeli feladatlap 1 év.

(jogosultsági vizsgát szervező bélyegzője)

Törzslapszám: ........./............/...........

1. Név: ..................................................

2. Kamarai szám: ..................................................

3. Postai cím: ..................................................

4. Telefon: ..................................................

5. A jogosultságnál figyelembe vett szakirányú végzettség(ek) (pl. oklevél, bizonyítvány): ..................................................

 ..................................................

 ..................................................

 ..................................................

6. Megszerzett és ma is érvényes jogosultság fajtája és a megszerzés dátuma: ..................................................

 ..................................................

 ..................................................

7. Figyelembe vehető korábbi vizsgái (a vizsgabizonyítványok másolata):

 – kamarában korábban eredményesen letett jogosultsági vizsga megnevezése: ..................................................

 ..................................................

 ..................................................

 ..................................................

  főrész minősítése: ..................................................

  különös rész minősítése: ..................................................

  kiegészítő szakmai ismeretek minősítése: ..................................................

  – a kérelmező más szervnél eredményesen letett elismerhető (esetleg valamelyik vizsgarész szempontjából figyelembe vehető) vizsgá(i), vagy vizsga főrészének esetleg elfogadható vizsgái, ilyenek: építési műszaki ellenőri OKJ-s vizsga, közigazgatási vizsga.

 8. A kért jogosultsági vizsgát milyen engedélykérés(ek)hez (jogosultság megnevezése és kódjele) kívánja érvényesíteni?

  ..................................................

  ..................................................

  ..................................................

 9. Csatolt mellékletek száma: ..................................................

  Kelt: ......................................................

................................................ a vizsgára jelentkező aláírása

  Megjegyzés: az 1–9. pontokat a vizsgázó tölti ki. Benyújtja a területi kamarához. A területi kamara az adatokat ellenőrzi. Ez egyben vizsgajelentkezési lapként is szolgál. A területi kamara továbbítja az országos kamarának.

10. A vizsgabizottság tagjai:

  Név: ..................................................

  Név: ..................................................

  Név: ..................................................

  Név: ..................................................

  Név: ..................................................

11. A vizsga időpontja: ..................................................

12. A vizsgázó vizsgatétele (kérdés sorszáma), elért eredménye tételenként:

  Általános Eredmény: ..................................................

  Különös Eredmény: ..................................................

  Kiegészítő szakmai ismeretek Eredmény: ..................................................

13. A vizsgázó jogosultsági vizsgán elért eredménye:..................................................

  ..................................................

14. A vizsgabizottság döntése(i): ..................................................

  ..................................................

Kelt: ......................................................

................................................ vizsgabizottság elnöke

Sorozatjel/sorszám: ............/............

BIZONYÍTVÁNY

..................................................

részére,

aki ............. év ..................... hó ........................ napján született

(anyja neve: ..................................................).

Az építési műszaki ellenőri szakterületi jogosultsági vizsgát a

.................................................. (jogosultsági vizsgát szervező)

mellett működő vizsgabizottság előtt tett: ..................................................

eredménnyel.

Ez a bizonyítvány a külön jogszabály szerinti névjegyzékbe való felvételre jogosít.

Kelt: ..............................., ........... év .................... hó ........... nap.

..........................................

..........................................

a vizsgabizottság elnöke

a vizsgabizottság szakmai elnöke

P. H.

BIZONYÍTVÁNY

.................................................. részére,

aki ............. év ..................... hó ........................ napján született

(anyja neve: ..................................................).

A felelős műszaki vezetői szakterületi jogosultsági vizsgát a

.................................................. (jogosultsági vizsgát szervező)

mellett működő vizsgabizottság előtt tett: ..................................................

eredménnyel.

Ez a bizonyítvány ..................................................

névjegyzékbe való felvételre jogosít.

Kelt: ..............................., ........... év .................... hó ........... nap.

..........................................

..........................................

a vizsgabizottság elnöke

a vizsgabizottság szakmai elnöke

P. H.

ZÁRADÉKOK

1. „A jogosultsági vizsgát ............. év .............................. hónap ......... napján megkezdte.”

2. „A jogosultsági vizsgán elkövetett szabálytalanság miatt a vizsgabizottság .................................... vizsgarésztől eltiltotta. Javítóvizsgát tehet.”

3. „A jogosultsági vizsgát elfogadható okból megszakította. Pótlóvizsgát tehet.”

4. „A jogosultsági vizsgát elfogadható ok nélkül megszakította. Javítóvizsgát tehet.”

5. „A ..................................................................... vizsgarészen ................................................. témakörből nem felelt meg minősítést kapott. Javítóvizsgát tehet.”

6. „A jogosultsági vizsgán a vizsgakövetelményeknek megfelelt, és .......................................... műszaki ellenőri jogosultsági vizsgát igazoló bizonyítványt kapott.”

I.3.3.4. Szakmai továbbképzés

A felelős műszaki vezetői tevékenység folytatását engedélyező döntés határozatlan időre szól. A szakmagyakorlónak azonban az építésüggyel kapcsolatos egyes szabályozott szakmák gyakorlásához kapcsolódó szakmai továbbképzési rendszer részletes szabályairól szóló 103/2006. (IV. 28.) Korm. rendelet rendelkezései szerint szakmai továbbképzést kell teljesítenie. Minden továbbképzési időszak (öt év) végén a továbbképzési kötelezettséget a szakmagyakorlónak igazolnia kell. A továbbképzési kötelezettség alól mentesül a tevékenységet szabad szolgáltatásnyújtás keretében folytató személy. A továbbképzés igazolásáról, a felelős műszaki vezetői tevékenységet folytató további névjegyzéken tartásáról, azaz az engedély hatályának az érvényességéről a névjegyzéket vezető szerv a tevékenységet folytató személy kérelmére a kamarai titkár hatósági bizonyítványt állít ki.

A szakmai továbbképzés kötelező és szabadon választható témakörökből áll. A kötelező továbbképzés formája tanfolyam, tartalma a felelős műszaki vezetői jogosultságra vonatkozó jogi, pénzügyi, szabvány- és minőségügyi szakmai ismeretek. A továbbképzési időszak alatt az időigénye legalább 10 és legfeljebb 20 óra.

Kötelező tanfolyamot szervezhet a felelős műszaki vezetői tevékenység szakterületeihez kapcsolódó műszaki felsőoktatási, valamint az intézmény-akkreditációs tanúsítvánnyal rendelkező intézmény, továbbá a Magyar Építész Kamara és a Magyar Mérnöki Kamara.

A szabadon válaszható tartalmú továbbképzés az adott felelős műszaki vezetői tevékenységhez kapcsolódó műszaki fejlődés és a szakmai ismeretanyag bővítését szolgálja, amelynek formája lehet

– szakmai tanfolyam;

– szakirányú, a szakmagyakorlási jogosultsághoz kapcsolódó, posztgraduális képzés;

– szakmai előadáson, konferencián való részvétel hallgatóként;

– szakmai előadáson, konferencián való részvétel előadóként;

– szakmai tanulmányúton való részvétel;

– az adott szakterületen végzett oktatói tudományos és szakirodalmi tevékenység;

– szakmai díj, szakmai tudományos cím, fokozat elnyerése.

A szabadon választható témakörökben a tevékenységet folytató szakmagyakorlónak az ötéves továbbképzési időszak alatt összesen 20 pontot kell igazolnia. A szabadon válaszható témakörben tanfolyamot a területi szakmai kamarák is szervezhetnek.

I.3.3.5. Névjegyzék vezetése

A tervező- és szakértő mérnökök, valamint építészek szakmai kamaráiról szóló 1996. évi LVIII. törvény (a továbbiakban: Kamarai törvény) meghatározza a területi mérnöki, illetve építész kamarák, valamint az országos mérnöki, illetve építész kamara feladatait. A területi mérnöki és építész kamarák közfeladat ellátás keretében névjegyzéket vezető szervként első fokon engedélyezik a felelős műszaki vezetői tevékenység folytatását, és vezetik az e tevékenységek folytatására jogosultak névjegyzékét. Az országos kamara másodfokon jár el a felelős műszaki vezetői tevékenység engedélyezésével, az engedély visszavonásával összefüggő ügyekben. A területi, illetve országos kamara ezen feladatai körében, továbbá az engedély visszavonása és az ezzel összefüggő névjegyzékből való törlés, a felelős műszaki vezetői jogosultságról hatósági igazolvány kiállítása, valamint a szakmai továbbképzési kötelezettség teljesítésének igazolására szolgáló hatósági bizonyítvány kiállítása során a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló törvény szerinti közigazgatási hatóságként jár el. A Kamarai törvény a területi, illetve országos kamara titkárára, illetve főtitkárára telepíti a közigazgatási ügyek intézését.

Az Émer. rendelkezik a felelős műszaki vezetői engedélyezési eljárás részletes szabályairól. Az engedély megadása iránti kérelmet a területi szakmai kamaránál kell előterjeszteni. Ha a kérelmező személy valamely területi építész kamarának a tagja, vagy róla a területi építész kamara valamely más tevékenység folytatása tekintetében névjegyzéket vezet, akkor az a területi építész kamara az illetékes, egyéb esetekben a kérelmező maga dönti el, melyik területi szakmai kamaránál nyújtja be a tevékenység engedélyezésére vonatkozó kérelmét. A kérelemhez mellékelni kell a szakirányú végzettséget (szükség esetén kiegészítő képesítést) igazoló oklevél hiteles másolatát. A végzettséget tanúsító oklevél közjegyző által hitelesített másolata helyett az eredeti dokumentum egyidejű bemutatása esetén elfogadható a benyújtott egyszerű másolat, amelyre az illetékes szakmai kamara rájegyzi az eredetivel való egyezés tényét. Ha a kérelmező kreditrendszerben szerezte meg az oklevelét, vagy ha a kamara azt a szakirány megállapítása érdekében kéri, akkor mellékelni kell a szakirány elbírálásához a leckekönyv másolatát vagy az oklevél mellékletét. Az igazgatási szolgáltatási díj befizetésének igazolását, melynek mértéke 30 000 Ft. Ha a kérelmező több tevékenység engedélyezését is kéri, minden további kérelem díja 15 000 Ft. A kérelmezőnek igazolni kell a szakmai gyakorlatot. A kérelmezőnek igazolnia kell a jogosultsági vizsga eredményes letételének vagy a vizsga alóli mentességet a szabad szolgáltatásnyújtás keretében felelős műszaki vezetői tevékenységet folytató, továbbá a tevékenység folytatására eseti engedélyt kérő személyek kivételével.

Az a kérelmező, aki valamely felelős műszaki vezetői szakterület tekintetében az Émer. 1. melléklete szerinti szakirányú végzettséggel és szakmai gyakorlattal rendelkezik, saját maga vagy a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló törvény szerinti közeli hozzátartozója számára felelős műszaki vezetői tevékenységet folytathat. Ennek a feltétele, hogy az építési beruházás becsült értéke a nemzeti értékhatár kétszeresét ne haladja meg, és rendelkezzen a névjegyzéket vezető szerv eseti felelős műszaki vezetői engedélyével. Az eseti tervezői engedély iránti kérelemhez a fentieken túlmenően mellékelni kell az építtető és a felelős műszaki vezető hozzátartozói minőségét igazoló dokumentumokat. Az eseti engedély legfeljebb az adott építmény használatbavételi engedélyének megadásáig szól.

Ha a benyújtott kérelem hiányos, a területi kamara tizenöt munkanapos határidő megjelölésével a kérelmezőt a hiányok pótlására felhívja. A kérelemről – a benyújtását követő 22 munkanapon belül – hozott helyt adó döntés formája egyszerűsített határozat, amely tartalmazza a kérelmező oklevelének megnevezését, számát, szakát, szakirányát és kibocsátóját, a kérelmezett tervezési szakterületek megnevezését, a jogosultság azonosítására alkalmas névjegyzéki jelölést (a szakterületet kifejező betűjel, a területi kamara kódja és a regisztrációs szám). A határozatban rendelkezni kell a külön jogszabály szerinti továbbképzési kötelezettség teljesítése igazolása elmaradásának jogkövetkezményeiről szóló tájékoztatásról.

A titkárnak a kérelmet el kell utasítania, ha a kérelmező az Émer.-ben meghatározott feltételeknek nem felel meg. A kamara titkára az engedély megadásával egyidejűleg a tevékenységet folytató személy adatait a névjegyzékbe felviszi. A névjegyzék a területi kamarák közös, az országos kamara által működtetett, szakterületenként fejezetekre bontott, nyilvános elektronikus névjegyzék. A folyamatos aktualizálásról a szakmagyakorlók adatváltozásainak bejelentése, valamint továbbképzési kötelezettségének igazolása alapján a titkár gondoskodik. A névjegyzékben rögzíteni kell a névjegyzékbe vételi eljárással összefüggésben jogszabályban előírt igazgatási szolgáltatási díj megfizetésének, valamint a külön jogszabály szerinti továbbképzési kötelezettség teljesítésének tényét.

A területi mérnöki és építész kamara a gazdálkodó szervezeteket és más jogi személyeket névjegyzékben azok külön kérelmére tünteti fel.

A Kamarai törvény rendelkezik a névjegyzék adattartalmáról. A felelős műszaki vezetői jogosultsággal rendelkező személy családi és utóneve, állampolgárság, elérhetőségi cím (postacím, telefon-, faxszám, e-mail), szakmagyakorlási jogosultság megnevezése, jele, és nyilvántartási szám, az országos kamara által működtetett elektronikus internetes nyilvántartáson mindenki számára térítésmentesen hozzáférhető. A névjegyzék ezen adatokon túlmenően tartalmazza a jogosultsággal rendelkező személy természetes személyazonosító (családi és utóneve, születési családi és utóneve, születési helye, születési ideje és anyja születési családi és utóneve), adatait, lakóhelyét, székhelyét, szakirányú végzettséget igazoló oklevél számát, keltét, kiállító intézmény nevét, szakmai gyakorlat idejét, helyét, hatósági igazolvány számát, az engedély kiadásának napját, a jogosultsági vizsga keltét, minősítését, kiállítóját, az adatváltozás bejelentésének időpontját, a nyilvántartás megszűnése esetén az iratok átadásának vagy irattárba helyezésének napját.

A névjegyzéki bejegyzés szüneteltethető. A szüneteltetés időtartamát a névjegyzéket vezető területi kamaránál be kell jelenteni. A szüneteltetés időtartama alatt felelős műszaki vezetői tevékenység nem végezhető, a továbbképzési kötelezettség teljesítését nem kell igazolni.

A továbbképzési kötelezettség teljesítésére nyitva álló határidő elteltét követően a szüneteltetett felelős műszaki vezetői tevékenység abban az esetben folytatható, amennyiben a névjegyzéki bejegyzés szüneteltetésének megszüntetését kérő személy a továbbképzési kötelezettségének teljesítését igazolja.

I.4. Építési műszaki ellenőr

I.4.1. Az építési műszaki ellenőr feladata

Az építési műszaki ellenőr az építési folyamat fontos szereplője. Az építtető helyszíni megbízottjaként elsősorban az építés szakszerűségének, terv szerinti megvalósításának, és előírt költségkereten belül történő létrehozásának biztosításában van nélkülözhetetlen feladata.

Szerepe azért is fontos, mert az építmények megfelelő minőségű és gazdaságos kivitelezése, munkájának eredményeként nagymértékben javulhat.

Az építési műszaki ellenőri feladatkör az építési beruházásoknál folyamatosan meglévő, élő szakmai gyakorlat akkor is, ha 1968 óta – a Beruházási Kódex hatályon kívül helyezését követően – az építési műszaki ellenőrök évtizedeken keresztül jogilag nem szabályozott formában működtek. A közbeszerzési törvény 1995. évi megalkotása mutatott rá először erre a szabályozatlanságra, melyet az európai uniós jogharmonizációs kötelezettségnek is megfelelő 2003. évi újraszabályozás is megerősített (amennyiben előírta a közbeszerzések körébe tartozó építési beruházásoknál az ajánlatkérőként szerződő fél köteles a munkát megbízott helyszíni képviselője, az építési műszaki ellenőr útján ellenőrizni). Az Étv. 1997. évi elfogadása megteremtette a szükséges szakmai feltételeket a részletes műszaki-jogi szabályozáshoz.

A vonatkozó alapvető részletszabályozást az építési műszaki ellenőri tevékenységről szóló 158/1997. (IX. 26.) Korm. rendelet tartalmazta, melynek a szakmagyakorlásra (a jogosultság megállapítás, megújítása, névjegyzékbe vezetése) vonatkozó rendelkezéseit az építési műszaki ellenőri, valamint a felelős műszaki vezetői szakmagyakorlási jogosultság részletes szabályairól szóló 244/2006. (XII.5.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Émer.) 2007. január 1-jén hatályon kívül helyezte, és a felelős műszaki vezető szakmagyakorlási jogosultsággal együtt, egységes elvek szerint szabályozza. A kormányrendeletek hatálya minden épület és műtárgy építési-szerelési munkáira kiterjed. A 158/1997. (IX. 26.) Korm. rendelet 2007. december 31-ig szabályozta az építési-szerelési munkák műszaki ellenőrzését és állapította meg az építési műszaki ellenőr feladatát.

A 2008. január 1-jén hatályba lépő ún. kiviteli kódex, az építőipari kivitelezési tevékenységről, az építési naplóról és a kivitelezési dokumentáció tartalmáról 290/2007. (X. 31.) Korm. rendelet, rendelkezett az építőipari kivitelezési tevékenység minden résztvevőjéről és feladatairól, így az építési műszaki ellenőréről is. A kormányrendelet módosítása a jogszabály szerkesztési elvekre figyelemmel új számon és címen 2009. október 1-jén lépett hatályban. Az építőipari kivitelezési tevékenységről szóló 191/2009. (IX. 15.) Korm. rendelet (Épkiv.) meghatározza az építési műszaki ellenőr megbízásának kötelező eseteit, részletezi feladatát.

Kötelező építési műszaki ellenőrt megbízni az építési engedélyhez kötött építési tevékenység esetén, ha

– az építőipari kivitelezési tevékenységet több fővállalkozó kivitelező végzi,

– az építési beruházás a Kbt. hatálya alá tartozik,

– az építőipari kivitelezési tevékenység nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű ügy tárgyát képezi,

– az építőipari kivitelezési tevékenység műemlékvédelem alatt álló építményt érint, vagy

– építtetői fedezetkezelő működik közre.

Az építési műszaki ellenőr az építtető helyszíni képviselőjeként az Étv. rendelkezései szerint jogerős és végrehajtható építésügyi hatósági engedélyben és a hozzátartozó, jóváhagyott engedélyezési záradékkal ellátott tervdokumentációban foglaltakat betartatja. Az építőipari kivitelezési tevékenység végzését figyelemmel kíséri, különös tekintettel arra, hogy az építmény rendeltetésszerű és biztonságos használatához szükséges járulékos építmények, tereprendezési, fásítási, parkosítási munkálatok az építménnyel együtt valósuljanak meg. Gondoskodik arról, hogy az építési napló – jogszabályban meghatározott esetekben – a használatbavételi engedélyezési eljárás lefolytatása során az építésügyi hatóság rendelkezésére álljon.

Ennek érdekében a műszaki ellenőr mindenkor jogosult:

– az építési naplóbejegyzésre és egyéb helyszíni dokumentumok, bejegyzések ellenjegyzésére,

– a tapasztalt hibák és hiányosságok hivatalos jelzésére mind az építtető, mind a kivitelező felé (ez utóbbit építési naplóbejegyzés formájában teheti meg),

– a bármely okból szükségessé váló tervmódosításokkal kapcsolatos javaslatok megtétele az építtető részére,

– a fővállalkozó kivitelezőnek vagy a felelős műszaki vezetőjének az építőipari kivitelezési tevékenység végzésével kapcsolatban az építési naplóban utasítást adni.

Az építési műszaki ellenőr – ha az építtetővel további feladatokról nem állapodnak meg – a jogerős építési (létesítési) engedély, illetve műemlék esetén örökségvédelmi hatósági engedély és a hozzá tartozó jóváhagyott építészeti-műszaki dokumentáció, valamint a kivitelezési dokumentáció alapján ellenőrzi az építőipari kivitelezési tevékenységet, az építési-szerelési munka szakszerűségét. Ellenőrzi továbbá az építmény kitűzésének helyességét, szükség esetén a talajmechanikai, környezetvédelmi és egyéb felmérések, vizsgálatok megtörténtét. Feladata az építési napló(k) ellenőrzése, a bejegyzések és egyéb jegyzőkönyvek ellenjegyzése, észrevételezése. A munkák eltakarása előtt ellenőrzi azok mennyiségét és minőségét. Az átadás-átvételi és a birtokbaadási eljárásban részt vesz. Ellenőrzi az egyes építményfajták műszaki teljesítményjellemzőit, a technológiával összefüggő biztonsági előírások betartását. Ellenőriznie kell a beépített anyagok, késztermékek és berendezések megfelelőség-igazolása meglétét. Az elvégzett építési műszaki ellenőri feladatokat dokumentálja az építési naplóban. Műszaki kérdésekben az építtető döntéseit előkészíti, javaslatot tesz például szakértő bevonására. Ellenőrzi a pénzügyi elszámolásokat, felméréseket. Kiállítja a teljesítésigazolást, melynek tartalmazni kell:

– a teljesített kivitelezési munkák meghatározását, mennyiségét és minőségét, a teljesítés időpontját,

– a teljesítésigazolás alapján számlázható összeget,

– a szerződésben meghatározott vállalkozói díj és a teljesítésigazolásban megjelölt számlázható összeg eltérése esetén az eltérés indoklását.

A kiállított teljesítésigazolást megküldi – a fővállalkozó kivitelező által megküldött teljesítésről szóló értesítés kézhezvételétől vagy ha szerződés vagy jogszabály átadás-átvételi eljárást határoz meg, ennek lezárásától számított, szerződésben meghatározott, de legfeljebb tizenöt munkanapon belül – az építtető, a fővállalkozó kivitelező, valamint építtetői fedezetkezelő közreműködése esetében az építtetői fedezetkezelő részére.

Ha az építőipari kivitelezési tevékenységet több fővállalkozó kivitelező végzi, az építési műszaki ellenőr összehangolja a felelős műszaki vezetők tevékenységét és gondoskodik arról, hogy az elvégzett építési-szerelési munkák (részmunkák) vonatkozásában az egyes fővállalkozó kivitelezők felelős műszaki vezetői által tett nyilatkozatok – az építési napló részeként – a használatbavételi engedély iránti kérelem benyújtásakor az építtető és az építésügyi hatóság rendelkezésére álljanak.

Az építési műszaki ellenőr kötelessége a megbízója, az építtetője haladéktalan értesítése hiba, hiányosság megállapításáról, és a terv és a szerződés szerinti teljesítést befolyásoló minden körülményről.

I.4.2. Építési műszaki ellenőr felelőssége

Az építési műszaki ellenőr felelőssége az építtető megbízottjaként, a megbízás körében az ellenőrzési feladatok szakszerű ellátására terjed ki. A megbízottat nem terheli objektív eredményfelelősség, nem felel a kivitelező esetleges hibás teljesítése vagy késedelme miatt sem. (BDT2000. 248.) A megbízási szerződés alapján a megbízott köteles a rábízott ügyet ellátni, a megbízó (építtető) utasításai szerint és érdekének megfelelően teljesíteni. Az építtető az építési műszaki ellenőrrel írásban köteles megbízási szerződést kötni, melynek kötelező tartalmi elemeit az Épkiv. határozza meg és tartalmaznia kell:

– az építtető nevét vagy megnevezését, címét vagy székhelyét, adószámát, elérhetőségét, továbbá a képviseletében eljáró személy nevét vagy megnevezését, címét vagy székhelyét és elérhetőségét,

– az építési műszaki ellenőr megnevezését, nyilvántartási számát, névjegyzéki jelét és elérhetőségét,

– építtetői fedezetkezelő közreműködése esetén az építtetői fedezetkezelő megnevezését, cégjegyzékszámát (a Magyar Államkincstár esetében törzskönyvi nyilvántartási számát), adószámát, címét, telefonszámát, elektronikus elérhetőségét,

– az építőipari kivitelezési tevékenység meghatározását, helyét, a kivitelezés várható kezdési és befejezési időpontját,

– az építési műszaki ellenőrnek az építési szerződés teljesítéséhez kapcsolódó feladatait,

– az építési műszaki ellenőr díját, fizetési módját, határidejét,

– az építési műszaki ellenőrnek a jogszabályban meghatározott feladatokon és felelősségén kívüli további feladatait és felelősségét.

A BH2007. 218 számú döntvényben a bírósági ítélőtábla kimondta, hogy az építési műszaki ellenőr nem felel az építkezés biztonságos lefolyásáért, a munkavédelmi előírások betartásáért. A konkrét ügyben kivitelezés előbbre vitelét közvetett módon szolgáló segédszerkezet (zsaluzat, állványzat) összeomlása idézte elő a balesetet, ekkor a műszaki ellenőr büntetőjogi felelőssége nem volt megállapítható.

Az építési műszaki ellenőr felelősségével kapcsolatos a polgári törvénykönyv kommentárja kimondja, hogy a Ptk. 394. §- ának (1) bekezdése alapján az építtető, mint megrendelő jogosult arra, hogy a munkát és a felhasználásra kerülő anyagot el- lenőrizze, jogszabályban meghatározott esetben pedig köteles az ellenőrzést elvégezni. Ilyen kötelezettséget ír elő az építtető számára e bekezdés. A törvény megfogalmazása szerint az ellenőrzést időközönként kell elvégezni, arra vonatkozóan azonban nincs előírás semmilyen jogszabályban, hogy az ellenőrzést milyen gyakorisággal kell elvégezni.

A Legfelsőbb Bíróság iránymutatása szerint irányadó az a szabály is, hogy a vállalkozó nem mentesül a felelősség alól, ha a megrendelő az ellenőrzést elmulasztotta vagy nem megfelelően végezte el [Ptk. 394. § (1)]. Vonatkozik ez arra az esetre is, ha az építési műszaki ellenőr az építtetővel kötött megbízási szerződés alapján járt el, s az ellenőrzési kötelezettségének nem tett megfelelő módon eleget. Az építési műszaki ellenőrt ugyanis az építtető teljesítési segédjének kell tekinteni, s eljárását úgy kell megítélni, mintha az építtető saját maga járt volna el.

A jogszabályi előírások megsértése esetén az építési műszaki ellenőrrel szemben az építésfelügyeleti hatóság bírságot szab ki, a névjegyzéket vezető szerv az építési műszaki ellenőri névjegyzékből való felfüggesztés, vagy törlés jogkövetkezményeket alkalmazza.

Ha az építésfelügyeleti bírság kiszabása „az építőipari kivitelezési tevékenység végzése kivitelezési dokumentáció nélkül” jogsértő cselekmény miatt kerül sor, az építési műszaki ellenőr, mentesül a bírság megfizetése alól, ha bizonyítja, hogy a jogsértést az építési naplóban rögzítette és arról az építtetőt tájékoztatta.

Az építési műszaki ellenőrrel szemben megállapított bírság az építtetőt terheli, ha az építési műszaki ellenőr bizonyítja, hogy az adott jogsértő cselekményt az építési naplóban rögzítette, e tényről az építtetőt tájékoztatta, és az építtető ennek ellenére a szükséges intézkedés megtételét elmulasztotta, az alábbi jogsértő cselekmények esetén:

– tervezői nyilatkozat ellenére a kivitelezési terv nincs összhangban az építési engedélyezési tervvel,

– építőipari kivitelezési tevékenység végzése felelős műszaki vezető nélkül,

– nem megfelelő építési anyagok, szerkezetek és termékek felhasználása, beépítése,

– kivitelezési dokumentációtól eltérő kivitelezés,

– az építési napló hiánya (csak a kitöltött címlappal és nyilvántartási résszel rendelkező építési naplót lehet meglévőnek tekinteni),

– az állékonyságot, az életet vagy egészséget veszélyeztető állapot előidézése.

A névjegyzéket vezető szerv törli a névjegyzékből azt az építési műszaki ellenőrt, akit az építésfelügyeleti hatóság Épfelbír. alapján az állékonyságot, az életet vagy egészséget veszélyeztető állapot előidézése miatt 3 éven belül két alkalommal jogerősen építésfelügyeleti bírsággal sújtott, továbbá azt a személyt is, akit további, az Épfelbír. kormányrendelet szerinti jogsértő cselekmény miatt 3 éven belül öt alkalommal jogerősen építésfelügyeleti bírsággal sújtott, továbbá akit egy éven belül három alkalommal – a tevékenységre vonatkozó jogszabályok, szakmai szabályok megsértése miatt – figyelmeztetésben részesített. Ezen indokok alapján a névjegyzékből törölt személy a határozat jogerőre emelkedésétől számított 3 éven belül a névjegyzékbe nem vehető fel.

A névjegyzéket vezető szerv felfüggeszti annak a személynek az építési műszaki ellenőri jogosultságát, legfeljebb fél év időtartamra, akit egy éven belül két alkalommal figyelmeztetésben részesített. Legfeljebb egy év időtartamra függeszti fel a tevékenység folytatását a névjegyzéket vezető szerv annak, akit az építésfelügyeleti hatóság az állékonyságot, az életet vagy egészséget veszélyeztető állapot előidézése miatt jogsértő cselekmény miatt jogerősen építésfelügyeleti bírsággal sújtott és a jogsértés súlyos testi sértést, egészségkárosodást vagy halált okozott.

Legfeljebb egy év időtartamra szól a felfüggesztése annak, akit az építésfelügyeleti hatóság – az az állékonyságot, az életet vagy egészséget veszélyeztető állapot előidézése miatt jogsértő cselekmény kivételével – egy éven belül három alkalommal jogerősen építésfelügyeleti bírsággal sújtott.

Az építési műszaki ellenőr nem végezhet építésügyi műszaki szakértői, kivitelezési, anyagbeszállítói és felelős műszaki vezetői tevékenységet az általa ellenőrzött építési-szerelési munka vonatkozásában. Az építési műszaki ellenőr nem láthat el további építési műszaki ellenőri feladatokat olyan építési-szerelési munka esetében, ahol építésügyi műszaki szakértői, kivitelezési vagy anyagbeszállítói tevékenységet olyan gazdálkodó szervezet végzi, amelynek az építési műszaki ellenőr tagja, illetve amellyel munkavégzésre irányuló jogviszonyban áll. A Kbt. hatálya alá tartozó építési beruházások esetében nem lehet építési műszaki ellenőr az építésügyi műszaki szakértői, a kivitelezési, az anyagbeszállítói és a felelős műszaki vezetői tevékenységet folytatóknak a Ptk. szerinti hozzátartozója, illetve nem állhat velük munkavégzésre irányuló jogviszonyban.

2009. október 1-jétől hatályos kormányrendeleti rendelkezés alapján nem folytathat építési műszaki ellenőri tevékenységet az építészeti-műszaki dokumentáció engedélyezésében részt vevő, valamint a tevékenység és a hatóság felügyeletét ellátó hatóság köztisztviselője.

I.4.3. Építési műszaki ellenőri jogosultság megszerzésének feltételei

Az Étv. határozza meg az építési műszaki ellenőr feladatáról, felelősségéről, és a tevékenység folytatásának feltételeiről. Az Étv. meghatározza az építési műszaki ellenőri tevékenység fogalmát, a tevékenységet folytató természetes és jogi személyek, illetőleg jogi személyiséggel nem rendelkező szervezetek körét is. A törvényi meghatározás értelmében az építési műszaki ellenőri tevékenység az építtető helyszíni megbízottjaként az Étv. és felhatalmazása alapján kiadott jogszabályban meghatározott feladatok, elsősorban az építés szakszerűségének, terv szerinti megvalósításának ellátása. Az építési műszaki ellenőr az építési folyamat fontos szereplője, az építőipari kivitelezési tevékenység teljes folyamatában elősegíti és ellenőrzi a vonatkozó jogszabályok, hatósági előírások, szabványok, szerződések és a kivitelezési dokumentáció betartását.

Az Étv. meghatározza az építési műszaki ellenőri tevékenységet folytatók körét is. Csak az folytathatja ezt a tevékenységet, aki építési műszaki ellenőri jogosultsággal rendelkezik, azaz, ha a tevékenység folytatását a névjegyzéket vezető szerv engedélyezi, és ezzel egyidejűleg névjegyzékbe veszi. Az építési műszaki ellenőri engedélyt az a természetes személy kaphat, aki nem áll az ilyen tevékenységet kizáró foglalkoztatástól eltiltás hatálya alatt, büntetlen előéletű, és rendelkezik az Étv. felhatalmazása alapján kiadott kormányrendeletben meghatározott szakirányú végzettséggel és szakmai gyakorlattal, és megfelel az abban meghatározott egyéb feltételeknek.

Jogi személy, illetőleg jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet akkor végezhet építési műszaki ellenőri tevékenységet, ha tagja vagy vele munkavégzésre irányuló jogviszonyban álló más személy rendelkezik építési műszaki ellenőri engedéllyel.

Az Émer. határozza meg az építési műszaki ellenőr jogosultság részletes szabályait.

Az Émer. rendelkezései szerint az építési műszaki ellenőri tevékenység folytatása annak engedélyezhető, aki az építési műszaki ellenőri szakterületnek megfelelő szakirányú szakképzettséggel, (képesítéssel), és meghatározott idejű szakmai gyakorlattal rendelkezik, az építési műszaki ellenőr engedélyhez a törvényi feltételek (büntetlen előélet, engedélyezés, névjegyzékbe vétel,) mellett az Émer. előírja jogosultsági vizsga letételét, és a folyamatos szakmai továbbképzés teljesítését. Az engedélyt kérő személynek 30 000 Ft igazgatási szolgáltatási díjat kell fizetnie az engedélyezési eljárás lefolytatásáért az engedélyező hatóságnak.

I.4.3.1. Szakképzettség

Az építési műszaki ellenőri tevékenység engedélyezéséhez az építményfajtának megfelelő szakirányú felsőoktatásban megszerzett szakképzettség, vagy középfokú szakirányú végzettség szükséges. Az oklevél mellékletével és leckekönyvvel tanúsított olyan felsőfokú végzettség is elfogadható, amelynek képzési célja, illetve a képzés szintje a kreditpontokban (vagy félévórákban) meghatározott követelményt kielégíti. Ezen szakképzettség és végzettség mellett annak az építési műszaki ellenőrnek, aki az épület, illetve antenna, antennatartó-szerkezet és azokhoz tartozó műtárgyak, valamint az ezekkel összefüggő, illetőleg kiszolgáló építmény építésével, felújításával, átépítésével, bontásával összefüggésben végzi tevékenységét, az Országos Képzési Jegyzékben szereplő építési műszaki ellenőr I. vagy építési műszaki ellenőr II. szakképesítéssel is rendelkeznie kell.

A Jogosultsági rendelet 1. melléklete tartalmazza a szakterület szerint szükséges képesítéseket.

Magasépítés szakterületen É–I. kategória teljes körű tevékenységi körben okleveles építészmérnöki, építészmérnöki, illetve okleveles építőmérnöki, illetve építőmérnöki szakképzettség és építési műszaki ellenőr I. OKJ szakképesítés szükséges.

Mélyépítés és mélyépítési műtárgyak (M) szakterület teljes körű tevékenységi körben okleveles építőmérnöki, illetve építőmérnöki szakképzettség és építési műszaki ellenőr I. OKJ szakképesítés szükséges.

Építmény- és épületgépészet (ÉG) szakterület teljes körű tevékenységi körben okleveles gépészmérnöki, illetve gépészmérnöki szakképzettség és építési műszaki ellenőr I. OKJ szakképesítés szükséges.

Építmény- és épületvillamosság (ÉV) szakterület teljes körű tevékenységi körben okleveles villamosmérnöki, illetve villamosmérnöki szakképzettség és építési műszaki ellenőr I. OKJ szakképesítés szükséges.

Magasépítés szakterület É–II. kategória korlátozott tevékenységi körében okleveles építészmérnöki, okleveles építőmérnöki, illetve építészmérnöki, építőmérnöki szakképzettség és építési műszaki ellenőr I. OKJ szakképesítés szükséges.

Mélyépítés és mélyépítési műtárgyak (ÉM–II) szakterület okleveles építőmérnöki, illetve építőmérnöki szakképzettség, vagy építőipari technikusi, szakközépiskolai (mélyépítő) végzettség és építési műszaki ellenőr I. OKJ szakképesítés szükséges.

Építmény- és épületgépészet (ÉG–II.) szakterület okleveles gépészmérnöki, illetve gépészmérnöki szakképzettség vagy épületgépész technikusi, szakközépiskolai végzettség és építési műszaki ellenőr I. OKJ szakképesítés szükséges.

Építmény- és épületvillamosság (ÉV–II.) szakterület okleveles villamosmérnöki, illetve villamosmérnöki szakképzettség vagy villanyszerelő mesteri képesítés és építési műszaki ellenőr I. OKJ szakképesítés szükséges.

Közlekedési szakterületen (KÉ/I.) kategória tevékenységi körében okleveles építőmérnöki végzettség, okleveles erdőmérnöki, építőmérnöki, mélyépítő-, közlekedési építő üzemmérnöki szakképzettség a követelmény.

Közlekedési szakterületen (KÉ/I.) korlátozott tevékenységi körében okleveles erdőmérnöki, építőmérnöki, mélyépítő-, közlekedési építő üzemmérnöki szakképzettség, vagy középfokú szakirányú végzettség szükséges.

Vasút-villamossági szakterület (VV/I.) tevékenységi körében okl. villamosmérnöki, okl. közlekedésmérnöki szakképzettség, villamosmérnöki, közlekedésmérnöki szakképzettség vagy felsőfokú villamosipari technikusi végzettség a követelmény.

Vasút-villamossági szakterület (VV/II.) (korlátozott tevékenységi körében) villamosmérnöki, közlekedésmérnöki szakképzettség, felsőfokú villamosipari technikusi szakképzettség, vasútgépészeti, vasút-villamossági technikumi végzettség szükséges.

Vízgazdálkodási szakterület (VZ) tevékenységi körében okleveles építőmérnöki, okleveles környezetmérnöki szakképzettség vagy környezetmérnöki végzettség a követelmény.

Távközlési, elektronikus hírközlési szakterület (TÉ/I.) tevékenységi körében okleveles villamosmérnöki, mérnök informatikusi, építőmérnöki szakképzettség, villamosmérnöki, mérnök informatikusi, építőmérnöki végzettség a követelmény.

Elektronikus hírközlési (infokommunikációs) szakterület (TÉ/II.) tevékenységi körében okleveles villamosmérnöki, mérnök informatikusi, építőmérnöki szakképzettség, villamosmérnöki, mérnök informatikusi, építőmérnöki szakképzettség vagy távközlési, építőipari technikusi végzettség, távközlési, építőipari szakközépiskolai végzettség, posta műszaki tiszti végzettség szükséges.

Távközlési építmények villamos szerelése szakterület (TV) tevékenységi körében építőipari okleveles villamosmérnöki, villamosmérnöki szakképzettség, vagy villamosmérnöki vagy üzemmérnök, felsőfokú villamosipari technikusi, villamosipari technikusi végzettség szükséges.

Szilárdásvány-bányászati, kőolaj- és földgázbányászati szakterület (BÁ/I.) tevékenységi körében okleveles bánya- és geotechnikai mérnöki, okleveles gáz- és olajipari mérnöki, okl. bánya-gépészmérnöki, okleveles előkészítéstechnika mérnöki, okleveles gépészmérnöki végzettség (Msc), bánya- és geotechnikai mérnöki, földtudomány mérnöki, gáz- és olajipari mérnöki szakképzettség (Bsc), üzemmérnöki, gázszolgáltató szaküzem-szakmérnöki vagy felsőfokú gépipari technikusi végzettség a követelmény.

Szilárdásvány-bányászati, kőolaj- és földgázbányászati szakterület (BÁ/II.) korlátozott tevékenységi körében okleveles bánya- és geotechnikai mérnöki, okleveles bányagépész mérnöki, okleveles előkészítéstechnika mérnöki végzettség, bánya- és geotechnikai mérnöki, földtudomány mérnöki végzettség, bánya- és geotechnikai üzemmérnöki szakképzettség vagy bányagépész technikusi, bányaipari technikusi végzettség szükséges.

Szénhidrogén-szállító vezetékek, gázelosztó vezetékek, propán-bután töltő telepek és tartozékaik szakterület (GO) tevékenységi körében okleveles gáz- és olajipari mérnöki, okleveles gépészmérnöki végzettség, gáz- és olajipari mérnöki, felsőfokú technikusi végzettség a követelmény.

Energetikai, vegyipari, szénhidrogén-ipari berendezések építményei szakterület (EN/I) tevékenységi körében okleveles vegyészmérnöki, okleveles energiamérnöki szakképzettség, gépészmérnöki, energiamérnöki, vegyészmérnöki felsőfokú gépész-, szakképzettség a követelmény.

Energetikai, vegyipari, szénhidrogén-ipari berendezések építményei szakterület (EN/II.) korlátozott tevékenységi körében okleveles gépészmérnöki, okleveles vegyészmérnöki, okl. energiamérnöki szakképzettség, gépészmérnöki, energiamérnöki, vegyészmérnöki szakképzettség vagy vegyész technikusi, gépésztechnikusi, energetikai technikusi szakközépiskolai végzettség szükséges.

Távhő termelésre és szállításra szolgáló sajátos műszaki építmények szakterület (TH/I.) tevékenységi körében okleveles gépészmérnöki, okleveles energiamérnöki szakképzettség, gépészmérnöki, energiamérnöki szakképzettség a követelmény.

Távhő termelésre és szállításra szolgáló sajátos műszaki építmények szakterület (TH/II.) korlátozott tevékenységi körében okleveles gépészmérnöki, okleveles energiamérnöki szakképzettség, gépészmérnöki, energiamérnöki szakképzettség vagy gépész felsőfokú technikusi végzettség szükséges.

Villamos energia termelésre, elosztásra és szállításra szolgáló sajátos műszaki építmények szakterület (VI/I.) tevékenységi körében okleveles villamosmérnöki, okleveles energiamérnöki (Msc) végzettség villamosmérnöki, energiamérnöki szakképzettség vagy felsőfokú technikusi végzettség szükséges.

Villamos energia termelésre, elosztásra és szállításra szolgáló sajátos műszaki építmények szakterület (VI/II.) korlátozott tevékenységi körében okleveles villamosmérnöki, okleveles energiamérnöki szakképzettség, villamosmérnöki, energiamérnöki vagy felsőfokú technikusi végzettség villamosipari technikusi szakképzettség a követelmény.

I.4.3.2. Szakmai gyakorlat

Az Émer. meghatározza a szakmai gyakorlati idő időtartamát, mely szerint felsőfokú szakképesítés esetén 3 éves, középfokú képesítés esetén 5 éves szakmai gyakorlati idő igazolása szükséges.

Az építési műszaki ellenőri tevékenység engedélyezéséhez a kérelmezőnek a szakirányú szakképzettség megszerzését követően a kérelmezett szakmagyakorlási tevékenységi szakterületnek megfelelő építési műszaki ellenőri, felelős műszaki vezetői, építőipari kivitelezési, építésfelügyeleti, építésügyi hatósági, beruházói-műszaki, felsőoktatási intézményben építészeti-műszaki szaktárgy oktatói, építészeti-műszaki tervezési, építésügyi műszaki szakértői tevékenység folytatásának időtartamát kell figyelembe venni.

A szakmai gyakorlat igazolásaként csak közokirat vagy teljes bizonyító erejű magánokirat fogadható el, ami lehet például munkáltatói, illetve az építési szakmai érdek-képviseleti szerv által kiadott igazolás, továbbá munka- vagy megbízási szerződés, szakmagyakorlási tevékenységet végző személy által kiállított igazolás.

I.4.3.3. Jogosultsági vizsga

A jogosultsági vizsga az építési műszaki ellenőri tevékenység szakterületeihez kapcsolódó az Émer.-ben meghatározott követelményrendszer elsajátításáról szóló számadás. A jogosultsági vizsgát az országos szakmai kamarák szervezik, és bonyolítják le. Nem kell jogosultsági vizsgát tenni annak a kérelmezőnek, aki építésügyi vizsgával, építésügyi szakmai tartalmú közigazgatási vizsgával rendelkezik, és e vizsga követelményrendszere a szakmagyakorlási jogosultsági vizsga követelményrendszerével teljeskörűen megegyezik, vagy az Országos Képzési Jegyzék szerinti építési műszaki ellenőri szakképesítéssel rendelkezik, továbbá akkor sem, ha a kérelmező betöltötte 60. életévét és a kérelmezett szakterületen a kérelem benyújtását megelőzően legalább tizenöt éves szakmai gyakorlattal rendelkezik. Részben kap felmentést a jogosultsági vizsga alól – az országos szakmai kamara főtitkára által hozott döntésben – az a kérelmező, aki a felelős műszaki vezetői, építészeti-műszaki tervezői vagy építésügyi műszaki szakértői szakmagyakorlási jogosultság valamely szakterületén már eredményes jogosultsági vizsgát tett, vagy a kérelmező építésügyi vizsgával, építésügyi szakmai tartalmú közigazgatási vizsgával rendelkezik, és e vizsga követelményrendszere a szakmagyakorlási jogosultsági vizsga követelményrendszerével részben megegyezik.

A jogosultsági vizsga díja összesen 34 000 forint, amelyből az általános követelményrendszerű részek díja írásbeli és szóbeli 6000-6000 forint, a különös követelményrendszerű írásbeli és szóbeli részek díja 11 000-11 000 forint. A jogosultsági vizsga – sikertelenség esetén részben vagy egészben – megismételhető. A javítóvizsga díja a jogosultsági vizsga díjával azonos.

A jogosultági vizsga általános és különös részből áll. Az általános követelmények keretében a vizsgázónak ismernie kell:

1. a jogi környezet általános felépítését (jogszabályi hierarchia),

2. a kötelmi jogon belül a szerződésekre vonatkozó általános szabályokat (tartalmi és formai követelmények, érvényesség),

3. vállalkozási alapismereteket és az adózásra vonatkozó általános követelményeket, előírásokat,

4. a munkavállaló és munkáltató alapjogait és kötelezettségeit,

5. a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás, valamint az építésügyi hatósági eljárások általános szabályait (az első fokú eljárás megindítása, kérelem és mellékletei, a tényállás tisztázása, az egyes szakmagyakorlási tevékenységek közötti kapcsolatrendszer, a határozat tartalma és közlése, jogorvoslati lehetőségek, ügyfél fogalma),

6. az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény (Étv.)

 – szerkezetét,

 – általános fogalmait,

 – a településrendezéssel kapcsolatos általános előírásait,

 – építményekkel szemben támasztott általános követelményeit,

 – az építésügyi hatósági engedélyezésre vonatkozó előírásait,

 – az építésfelügyeleti ellenőrzésre vonatkozó általános szabályait,

 – az építésügyi hatóság szervezeti rendszerét (ideértve a sajátos építményfajtákat és a műemlékvédelmet is),

7. a tűzvédelem körében:

 – az építmények tűzveszélyességi osztályba sorolására vonatkozó előírásokat,

 – a tűzállósági fokozatokat, és a tűztávolságokra vonatkozó előírásokat,

 – az építmény használatára vonatkozó általános tűzvédelmi szabályokat,

 8. a szakmagyakorlásra vonatkozó lehetőségeit az Európai Unióban (jogharmonizáció),

 9. a közbeszerzés általános (tevékenységével összefüggő) szabályait,

10. a műemlékvédelem, továbbá a környezet-, természet- és tájvédelem általános követelményeit,

11. a minőségirányítás rendszerét,

12. a kötelező alkalmassági időre vonatkozó előírásokat,

13. a megfelelőség igazolására, megfelelőségi tanúsítványra és megfelelőségi nyilatkozatra, továbbá a CE megfelelőségi jelölés alkalmazására vonatkozó előírásokat,

14. a szabványokra vonatkozó alapvető fogalmakat, a szabványok alkalmazására vonatkozó általános szabályokat, a szabványtípusokat,

15. a munkavédelmi és egészségügyi koordinátor feladatait.

A jogosultsági vizsga különös követelményei keretében a vizsgázónak ismernie kell:

1. az építési műszaki ellenőri jogosultság feltételrendszerét,

2. az építési műszaki ellenőr feladatait, felelősségi körét, jogait és kötelezettségeit,

3. az összeférhetetlenségi és fegyelmi szabályokat,

4. az építési műszaki ellenőri tevékenységre vonatkozó előírásokat (jogszabályok, szabványok, segédletek, műszaki specifikációk),

5. a kiviteli tervek tartalmi követelményeit,

6. az építési műszaki ellenőri szerződés tartalmi követelményeit.

A vizsgázótól számon kérhető követelményekre vonatkozó – a miniszterrel egyeztetett – jogszabályok, jogszabályrészek, szabványok és segédanyagok jegyzékét a szakmai kamaráknak a honlapjukon közzé kell tenni. A listát a szakmai kamarák évente aktualizálják a jogszabályok és szabványok változásainak megfelelően.

A jogosultsági vizsgát a vizsgabizottság előtt kell letenni, amelyet az országos szakmai kamarák hozzák létre és működtetik. A vizsgabizottság elnökből, szakmai elnökből és tagokból áll. A vizsgabizottság elnöke az illetékes miniszter által megbízott személy, a szakmai elnöke az országos szakmai kamara szakterületi képviselője, tagjai a szakterületek szerinti országos szakmai kamarák és az illetékes felsőoktatási intézmények képviselői.

Az eredményes vizsgát tett vizsgázó a vizsgabizottság elnökei által aláírt bizonyítványt kap, a számadás igazolásaként.

I.4.3.4. Szakmai továbbképzés

Az építési műszaki ellenőri tevékenység folytatását engedélyező döntés határozatlan időre szól. A szakmagyakorlónak azonban az építésüggyel kapcsolatos egyes szabályozott szakmák gyakorlásához kapcsolódó szakmai továbbképzési rendszer részletes szabályairól szóló 103/2006. (IV. 28.) Korm. rendelet rendelkezései szerint szakmai továbbképzést kell teljesítenie. Minden továbbképzési időszak (öt év) végén a továbbképzési kötelezettséget a szakmagyakorlónak igazolnia kell. A továbbképzési kötelezettség alól mentesül a tevékenységet szabad szolgáltatásnyújtás keretében folytató személy. A továbbképzés igazolásáról, az építési műszaki ellenőri tevékenységet folytató további névjegyzéken tartásáról, azaz az engedély hatályának az érvényességéről a névjegyzéket vezető szerv a tevékenységet folytató személy kérelmére a kamarai titkár hatósági bizonyítványt állít ki.

A szakmai továbbképzés kötelező és szabadon választható témakörökből áll. A kötelező továbbképzés formája tanfolyam, tartalma az építési műszaki ellenőri jogosultságra vonatkozó jogi, pénzügyi, szabványügyi és minőségügyi szakmai ismeretek. A továbbképzési időszak alatt az időigénye legalább 10 és legfeljebb 20 óra.

Kötelező tanfolyamot szervezhet az építési műszaki ellenőri tevékenység szakterületeihez kapcsolódó műszaki felsőoktatási, valamint az intézmény-akkreditációs tanúsítvánnyal rendelkező intézmény, továbbá a Magyar Építész Kamara és a Magyar Mérnöki Kamara.

A szabadon válaszható tartalmú továbbképzés az adott építési műszaki ellenőri tevékenységhez kapcsolódó műszaki fejlődés és a szakmai ismeretanyag bővítését szolgálja, amelynek formája lehet

– szakmai tanfolyam;

– szakirányú, a szakmagyakorlási jogosultsághoz kapcsolódó, posztgraduális képzés;

– szakmai előadáson, konferencián való részvétel hallgatóként;

– szakmai előadáson, konferencián való részvétel előadóként;

– szakmai tanulmányúton való részvétel;

– az adott szakterületen végzett oktatói tudományos és szakirodalmi tevékenység;

– szakmai díj, szakmai tudományos cím, fokozat elnyerése.

A szabadon választható témakörökben a tevékenységet folytató szakmagyakorlónak az ötéves továbbképzési időszak alatt összesen 20 pontot kell igazolnia. A szabadon válaszható témakörben tanfolyamot a területi szakmai kamarák is szervezhetnek.

I.4.3.5. Névjegyzék vezetése

A tervező- és szakértő mérnökök, valamint építészek szakmai kamaráiról szóló 1996. évi LVIII. törvény (a továbbiakban: Kamarai törvény) meghatározza a területi mérnöki, illetve építész kamarák, valamint az országos mérnöki, illetve építész kamara feladatait. A területi mérnöki és építész kamarák közfeladat ellátás keretében névjegyzéket vezető szervként első fokon engedélyezik az építési műszaki ellenőri tevékenység folytatását, és vezetik az e tevékenységek folytatására jogosultak névjegyzékét. Az országos mérnöki, illetve építész kamara másodfokon jár el az építési műszaki ellenőri tevékenység engedélyezésével, az engedély visszavonásával összefüggő ügyekben. A területi, illetve országos kamara ezen feladatai körében, továbbá az engedély visszavonása és az ezzel összefüggő névjegyzékből való törlés, az építési műszaki ellenőri jogosultságról hatósági igazolvány kiállítása, valamint a szakmai továbbképzési kötelezettség teljesítésének igazolására szolgáló hatósági bizonyítvány kiállítása során a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló törvény szerinti közigazgatási hatóságként jár el. A Kamarai törvény a területi, illetve országos kamara titkárára, illetve főtitkárára telepíti a közigazgatási ügyek intézését.

Az építési műszaki ellenőri engedélyezési eljárás részletes szabályairól az Émer. rendelkezik. Az engedély megadásához szükséges kérelmet a területi mérnöki vagy építész kamaránál kell benyújtani. Ha a kérelmező személy valamely területi építész kamarának a tagja, vagy róla a területi építész kamara valamely más tevékenység folytatása tekintetében névjegyzéket vezet, akkor az a területi építész kamara az illetékes, egyéb esetekben a kérelmező maga dönti el, melyik területi mérnöki vagy építész kamaránál nyújtja be a tevékenység engedélyezésére vonatkozó kérelmét. A kérelemhez mellékelni kell a szakirányú végzettséget (szükség esetén kiegészítő képesítést) igazoló oklevél hiteles másolatát. Nem szükséges oklevél közjegyző által hitelesített másolata, elegendő az eredeti dokumentumot bemutatni, melyről az eljáró kamarai titkár egyszerű másolatot készít, és rájegyzi az eredetivel való egyezés tényét. Ha a kérelmező kreditrendszerben szerezte meg az oklevelét, vagy ha a területi kamara a szakirányt a rendelkezésére álló oklevél alapján nem tudja megállapítani, akkor kérheti a leckekönyv másolatát vagy az oklevél mellékletét. A kérelemhez az igazgatási szolgáltatási díj befizetésének tényét is igazolni kell, melynek mértéke 30 000 Ft. Ha azonban a kérelmező több tevékenység engedélyezését is kéri, minden további kérelem díja 15 000 Ft. A kérelem részét képezi a szakmai gyakorlat igazolása, továbbá a jogosultsági vizsga eredményes letételének vagy a vizsga alóli mentességet is.

Ha a benyújtott kérelem hiányos, a területi kamara tizenöt munkanapos határidő megjelölésével a kérelmezőt a hiányok pótlására felhívja. A kérelemről – a benyújtását követő 22 munkanapon belül – hozott helyt adó döntés formája egyszerűsített határozat, amely tartalmazza a kérelmező oklevelének megnevezését, számát, szakát, szakirányát és kibocsátóját, a kérelmezett tervezési szakterületek megnevezését, a jogosultság azonosítására alkalmas névjegyzéki jelölést (a szakterületet kifejező betűjel, a területi kamara kódja és a regisztrációs szám). A határozatban rendelkezni kell a külön jogszabály szerinti továbbképzési kötelezettség teljesítése igazolása elmaradásának jogkövetkezményeiről szóló tájékoztatásról.

A titkárnak a kérelmet el kell utasítania, ha a kérelmező az Émer.-ben meghatározott feltételeknek nem felel meg. A kamara titkára az engedély megadásával egyidejűleg a tevékenységet folytató személy adatait a névjegyzékbe felviszi. A névjegyzék a területi kamarák közös, az országos kamara által működtetett, szakterületenként fejezetekre bontott, nyilvános elektronikus névjegyzék. A folyamatosan aktualizálásról a szakmagyakorlók adatváltozásainak bejelentése, valamint továbbképzési kötelezettségének igazolása alapján a titkár gondoskodik. A névjegyzékben rögzíteni kell a névjegyzékbe vételi eljárással összefüggésben jogszabályban előírt igazgatási szolgáltatási díj meg- fizetésének, valamint a külön jogszabály szerinti továbbképzési kötelezettség teljesítésének tényét.

A Kamarai törvény határozza meg a névjegyzék adattartalmát. Az építési műszaki ellenőri jogosultsággal rendelkező személy családi és utóneve, állampolgárság, elérhetőségi cím (postacím, telefon-, faxszám, e-mail), szakmagyakorlási jogosultság megnevezése, jele, és nyilvántartási szám, az országos kamara által működtetett elektronikus internetes nyilvántartáson mindenki számára térítésmentesen hozzáférhető. A név jegyzék ezen adatokon túlmenően tartalmazza a jogosultsággal rendelkező személy természetes személyazonosító (családi és utóneve, születési családi és utóneve, születési helye, születési ideje és anyja születési családi és utóneve), adatait, lakóhelyét, székhelyét, szakirányú végzettséget igazoló oklevél számát, keltét, kiállító intézmény nevét, szakmai gyakorlat idejét, helyét, hatósági igazolvány számát, az engedély kiadásának napját, a jogosultsági vizsga keltét, minősítését, kiállítóját, az adatváltozás bejelentésének időpontját, a nyilvántartás megszűnése esetén az iratok átadásának vagy irattárba helyezésének napját.

Az építési műszaki ellenőri tevékenységet folytató személy a névjegyzéki bejegyzését szüneteltetheti. A szüneteltetés időtartamát a névjegyzéket vezető területi kamaránál be kell jelenteni. A szüneteltetés időtartama alatt építési műszaki ellenőri tevékenység nem végezhető, a továbbképzési kötelezettség teljesítését nem kell igazolni.

A továbbképzési kötelezettség teljesítésére nyitva álló határidő elteltét követően a szüneteltetett építési műszaki ellenőri tevékenység abban az esetben folytatható, amennyiben a névjegyzéki bejegyzés szüneteltetésének megszüntetését kérő személy a továbbképzési kötelezettségének teljesítését igazolja.

I.5. Tervező

A kivitelezési terv készítőjéről szóló jogi szabályozást az építésügy alaptörvénye, az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény (a továbbiakban: Étv.) teremti meg, azáltal, hogy az építőipari kivitelezési tevékenység végzéséhez szükséges tervdokumentáció készítőjének az építészeti-műszaki tervezői jogosultság megszerzésének kötelezettségét írja elő. Az Étv. határozza meg az építészeti-műszaki tervező feladatát, felelősségét, a tevékenység folytatásának feltételeit, az építészeti-műszaki tervezési tevékenység fogalmát, a tevékenységet folytató természetes és jogi személyek, illetőleg jogi személyiséggel nem rendelkező szervezetek körét. A törvényi meghatározás értelmében építészeti-műszaki tervezési tevékenység alatt azon építészeti-műszaki tervdokumentáció elkészítését kell értenünk, amely az építmény, építményrész, építményegyüttes megépítéséhez, bővítéséhez, felújításához, átalakításához, helyreállításához, korszerűsítéséhez, lebontásához, elmozdításához, rendeltetésének megváltoztatásához szükséges. Az építészeti-műszaki tervezési tevékenység keretein belül az építésügyi hatósági eljárás (elvi építési, telekalakítási, építési, bontási, használatbavételi, fennmaradási eljárások) lefolytatásához, valamint az építőipari kivitelezési tevékenység végzéséhez szükséges építészeti-műszaki tervezési tevékenységet csak az folytathat, aki építészeti-műszaki tervezői jogosultsággal rendelkezik. Az építészeti-műszaki tervezői jogosultság azt jelenti, hogy a természetes személy számára az építészeti-műszaki tervezési tevékenység folytatását engedélyezték, és ezzel egyidejűleg névjegyzékbe vették. Az engedélyező hatóság a területi mérnöki vagy területi építész kamara. Az engedély megadásának a feltétele, hogy a természetes személy nem áll az ilyen tevékenységet kizáró foglalkoztatástól eltiltás hatálya alatt, büntetlen előéletű, és rendelkezik az Étv. felhatalmazása alapján kiadott kormányrendeletben meghatározott szakmai képesítéssel (szakképzettség, szakmai gyakorlat). Jogi személy, illetőleg jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet is végezhet építészeti-műszaki tervezési tevékenységet, ha a tagja vagy vele munkavégzésre irányuló jogviszonyban álló más személy rendelkezik építészeti-műszaki tervezési engedéllyel. Az engedélyt kapott személy a tervező- és szakértő mérnökök, valamint építészek szakmai kamaráiról szóló 1996. évi LVIII. törvény (a továbbiakban: Kamarai törvény) alapján a lakóhelye szerinti területi építész kamara tagjává is válik, mivel a törvény a tevékenység folytatását kötelező kamarai tagsághoz köti.

I.5.1. A kivitelezési terv készítőjének feladata, felelőssége

A kivitelezési terv készítője (a továbbiakban: tervező), amint azt a bevezető is tartalmazza, az építészeti-műszaki tervezői jogosultsággal rendelkező személy lehet. A tervező feladata a megbízóval megkötött tervezési szerződés alapján a megbízás tárgyát képező építészeti-műszaki kivitelezési dokumentáció szakszerű elkészítése. A feladatellátását, megbízását Étv. 32/A. §-ának 2008. szeptember 1-jétől hatályos rendelkezése szerint, csak írásban megkötött tervezési szerződés birtokában végezheti. Megbízója lehet az építtető, a fővállalkozó kivitelező vagy az építtető megbízásából eljáró beruházáslebonyolító.

A tervezési szerződésre a Polgári Törvénykönyvben szabályozott tervezési szerződés szabályait kell a szerződő feleknek alkalmazni. A tervezési szerződésben társtervező (a szakmai gyakorlat hiányában építészeti-műszaki tervezési jogosultsággal nem rendelkező tervező), illetve szakági tervező (a megbízott tervezési tevékenységhez szükséges a megbízott tervezőtől eltérő építészeti-műszaki tervezési szakterületi jogosultsággal rendelkező tervező) igénybevételének meghatározott eseteiről és módjáról is rendelkezni kell. A tervezőt a tervezési díj a tervdokumentáció átadásával egyidejűleg illeti meg, e szabálytól azonban a felek eltérően is rendelkezhetnek. Az építőipari kivitelezési tevékenységről szóló 191/2009. (IX. 15.) Korm. rendelet Épkiv. 9. §-a a kivitelezési dokumentáció készítésére vonatkozó tervezési szerződés kötelező elemeit meghatározza, ennek alapján a szerződő feleknek:

– a szerződés tárgyában meg kell jelölni a vállalt tervezési tevékenység (szakági tervezési tevékenység) pontos megnevezését, a dokumentációra vonatkozó követelmény (mennyiségi és minőségi mutatók) meghatározását,

– a teljesítési határidőket rögzíteni kell (figyelemmel a szakaszos tervszolgáltatásra is),

– a vállalkozási díj összege mellett meg kell határozni az elszámolás formáját, módját, a fizetés módját és határidejét,

– a tervellenőr nyilatkozata alapján a terv átdolgozásának kötelezettségét meg kell határozni,

– rendelkezni kell a készítendő kivitelezési dokumentáció példányszámáról és annak elektronikus formában is történő átadási kötelezettségéről.

A tervező feladata, hogy a megbízója által rendelkezésére bocsátott jogerős építésügyi hatósági engedély és a hozzá tartozó, jóváhagyott, engedélyezési záradékkal ellátott dokumentáció alapján, szakszerű műszaki tartalmú kivitelezési dokumentációt készítsen.

Köteles biztosítani a tervellenőr számára a kivitelezési tervek szakaszos rendelkezésre bocsátását.

A tervező tervezői nyilatkozatot készít mind az építési engedélyezési eljáráshoz, mind a kivitelezési dokumentáció részeként. A tervezői nyilatkozaton fel kell tüntetnie a szakképesítését, szakmagyakorlási jogosultságát, a névjegyzéki bejegyzési (nyilvántartási) számát.

A kivitelezési dokumentáció részeként a tervező tervezői nyilatkozata tartalmazza a tervezett építési tevékenység helyét, címét, helyrajzi számát, az ingatlan jogszabályi védettségére való utalást. A tervezett építési tevékenység megnevezését, rövid leírását (tartalmát), és jellemzőit is ismertetni kell a tervezőnek. A nyilatkozatban a tervező rögzíti a környezet meghatározó jellemzőit, védettségi minősítését. A tervezőnek közölnie kell az építészeti-műszaki tervező és a szakági tervezők nevét, címét, aláírását, tervezői jogosultságuk igazolását, az általuk tervezett dokumentáció(rész) megnevezését. A nyilatkozatban a tervező kinyilvánítja, hogy az általa tervezett műszaki megoldás megfelel a vonatkozó jogszabályoknak, így különösen az országos településrendezési és építési követelményeknek és az eseti hatósági előírásoknak, azon követelményeknek, mely szerint az építmény elhelyezése során biztosított:

– az építmény, továbbá a szomszédos ingatlanok és építmények rendeltetésszerű és biztonságos használhatósága,

– az építmény közszolgálati (tűzoltó, mentő stb.) járművel történő megközelíthetősége,

– a környezetvédelem és a természetvédelem sajátos követelményei és érdekei,

– a közhasználatú építmények esetében a mindenki számára biztonságos és akadálymentes megközelíthetőség,

– a rendeltetésszerű telekhasználat.

A tervezőnek a kivitelezési tervdokumentációt úgy kell elkészítenie és erről nyilatkoznia, hogy annak alapján az építmények és azok részeinek (önálló rendeltetési egység) építése, bővítése, felújítása, átalakítása, helyreállítása, korszerűsítése az országos építési szakmai követelményeket érvényre juttatják a következő követelményeket:

– a mechanikai ellenállás és stabilitás,

– a tűzbiztonság,

– a higiénia, egészség- és környezetvédelem,

– a használati biztonság,

– a zaj és rezgés elleni védelem,

– az energiatakarékosság és hővédelem,

– az életvédelem és katasztrófavédelem.

A tervezői nyilatkozatnak arra is ki kell térnie, hogy az építménynek és részeinek (önálló rendeltetési egység) építése, felújítása, átalakítása, bővítése, helyreállítása, korszerűsítése során biztosított:

– a rendszeres karbantartás lehetősége,

– hogy az építmény rendeltetésszerű használatával járó környezeti terhelés az adott helyen megengedett mértéket nem lépi túl, valamint

– mindenki számára a közhasználatú építmények esetében a biztonságos és akadálymentes használat,

– a terület geológiai, hidrológiai és szeizmológiai sajátosságainak való megfelelés.

A tervezőnek ki kell nyilvánítania, ha a vonatkozó nemzeti szabványtól eltérő műszaki megoldást alkalmaz, hogy a szerkezet, eljárás vagy számítási módszer a szabványossal legalább egyenértékű. Az építési engedélyezési terv és a kivitelezési terv összhangjáról, valamint a dokumentáció a külön jogszabály szerinti biztonsági és egészségvédelmi koordinátor közreműködésével történő készítéséről, és a műemléki védettség esetén az örökségvédelmi hatósági engedély rendelkezésre állásáról is nyilatkozik a tervező. A tervezői nyilatkozatnak tartalmaznia kell a betervezett építési termékek megfelelőség igazolására vonatkozó nyilatkozatot, valamint annak ismertetését, ha az engedélyezési dokumentációtól – a jogszabályok keretein belül – a kivitelezési dokumentáció eltér.

A tervezőnek az általa készített építészeti-műszaki terveket, iratokat és számításokat, a tervezői nyilatkozatot, alá kell írnia, és ezzel azonos helyen fel kell tüntetnie szakképesítését, értesítési címét (lakcím, székhely, telephely), valamint a tervezői névjegyzékben szereplő nyilvántartási számát. A kiviteli tervdokumentációban szereplő tervezői nyilatkozaton a tervező szakképesítését az oklevélben szereplő megnevezéssel azonos módon, rövidítés nélkül kell feltüntetni. A tervezőnek az általa készített építészeti-műszaki tervet a megbízónak történő átadástól számított legalább 10 évig meg kell őriznie, és arról évenkénti nyilvántartást kell vezetnie.

A tervező felelős az Étv. 33. § rendelkezései szerint az általa készített építészeti-műszaki tervek, beleértve a kivitelezési terveket is, műszaki tartalmának szakszerűségéért. Felelős a tervek valós állapotnak megfelelő tartalmáért, az építészeti minőségéért, a tervezéssel érintett védett építészeti és természeti örökség megóvásáért. A tervezési tevékenység folytatása során a jogszabályok, szabályzatok, építési előírások, szabványok és egyéb szakmai szabályok előírásait be kell tartania, amelyért szintén felelősséggel tartozik. A tervező felelős továbbá a tervdokumentáció készítésében (részben vagy folyamatosan) részt vevő, a tervezői feladat szakmai tartalmának megfelelő szakismerettel és jogosultsággal rendelkező szakági tervezők kiválasztásáért, a szakági tervezők közötti egyeztetések koordinálásáért, terveik összehangolásáért. A tervező a kivitelezési tervdokumentáció technológiai megvalósíthatóságáért is felelősséggel tartozik

A tervezési szerződés teljesedésbe megy, amikor a megrendelő a tervdokumentációt átveszi, azonban a tervezési hibákért a megrendelővel szemben felelős.

Legfelsőbb Bíróság Gazdasági Kollégiuma GK. 54. állásfoglalása szerint:

„A tervező a tervezési hibákért a megrendelővel szemben akkor is felelős, ha a megrendelő a terveket teljesítésként elfogadta, és kivitelezés céljából továbbadta. A megrendelő a tervek hibája miatt a kivitelezővel szemben felelősséggel nem tartozik.

A műszaki tervnek megfelelően elkészített építmény hibájáért a kivitelező kártérítéssel tartozik, ha a megrendelőtől kapott tervek hibáját felismerhette, a megrendelőt azonban erre nem figyelmeztette, vagy a munkát a jogszabály tilalma ellenére elvégzi. A közös károkozásra vonatkozó szabályok (Ptk. 344. §) szerint az így keletkezett kár a tervező és a kivitelező között megosztható, de a megrendelővel szemben a felelősségük általában egyetemleges.

A megrendelő (építtető, beruházó) általában egyfelől a tervezővel a kiviteli tervek elkészítésére, másfelől a kivitelezővel az építmény tervek szerinti kivitelezésére tervezési, illetőleg építési szerződéseket köt. Ebből következik, hogy a tervező és a kivitelező között közvetlen szerződéses kapcsolat nincs. Felmerült tehát az a kérdés, hogy a tervezési hiba ellenére megvalósított építmény esetén miként alakul a három fél egymással szembeni felelőssége.

A kialakult gyakorlat szerint a megrendelő köteles a mű- szaki-gazdasági tervezési munkával kapcsolatban rendelkezésére álló adatokat, szakvéleményeket stb. a vállalkozó (kivitelező) rendelkezésére bocsátani, illetőleg a vállalkozó (kivitelező) kérésére a továbbtervezés szempontjából szükséges utasításokat megadni.

A megrendelő azonban sem a tervezés, sem a kivitelezés terén nem szükségképpen tekinthető szakembernek (szakvállalatnak), ezért a tervező által készített terveket azok megfelelősége szempontjából annak ellenére sem köteles vizsgálni, hogy azokat a tervezési szerződés teljesítéseként veszi át a tervezőtől. Nincs is olyan jogszabályi rendelkezés, amely szerint a megrendelőnek (építtetőnek, beruházónak) a műszaki terveket jóvá kellene hagynia.

A gazdálkodó szervezetek között létrejött szerződések körében ugyanakkor általánosan érvényesülő szabály az, hogy a szolgáltatás elfogadása nem mentesít a hibás teljesítés következményei alól (Ptk. 316. §), vagyis minden gazdálkodó szervezet önálló felelősséggel tartozik a saját tevékenységi körébe eső cselekményekért és mulasztásokért. Ha tehát a tervező a tervek átadásával teljesít is, a megrendelőnek azok kifogás nélküli elfogadása azonban a tervező hibás teljesítésével oksági kapcsolatban nem áll. Ezért a tervező a minőségileg hibás tervek elkészítése miatt a hibás teljesítés folytán fennálló felelősséggel tartozik a megrendelőjével szemben (Ptk. 305. §, 410. §).

Más a helyzet a megrendelő és a kivitelező jogviszonyában. A megrendelő ugyanis a tervdokumentációt nem teljesítésként adja át a kivitelezőnek, hanem azért, hogy a kivitelező szolgáltatását (műszaki paraméterek, ellenérték stb. tekintetében) konkretizálja. Ezért a kivitelező a tervdokumentáció – mint szolgáltatás – hibája miatt a megrendelővel szemben szerződéssze- gési igényt nem érvényesíthet.

A továbbiakban felmerül az a kérdés, hogy ha a kivitelezés megfelel ugyan a megrendelő által szolgáltatott terveknek, de a hibás műszaki tervezés miatt – a megrendelő és a kivitelező között létrejött szerződésben meghatározott teljesítési érdek nem valósulhat meg, miként alakul a kivitelező felelőssége a megrendelővel szemben, illetőleg a tervező felelőssége a kivitelezővel szemben.

A vállalkozó (kivitelező) elvárható magatartása szempontjából figyelemmel kell lenni a feleket terhelő együttműködési és tájékoztatási kötelezettségre vonatkozó általános szabályok [Ptk. 205. § (3) bek., 277. § (2) és (3) bek.] mellett a Ptk. 392. §-ának (2) bekezdésére is, amely szerint „a vállalkozó köteles a megrendelőt minden olyan körülményről haladéktalanul értesíteni, amely a vállalkozás eredményességét vagy kellő időre való elvégzését veszélyezteti vagy gátolja. Az értesítés elmulasztásából eredő kárért felelős”. Minthogy a kivitelezőtől az építési munkát illetően a kellő szakértelem elvárható, ezért a kivitelező a tervező részéről elkövetett, a megfelelő teljesítést gátló, veszélyeztető körülményekről, tervhibákról a megrendelőt tájékoztatni, figyelmeztetni köteles. Ehhez az szükséges, hogy a megrendelő (építtető, beruházó) által rendelkezésre bocsátott tervdokumentációt a szakvállalattól elvárható gondossággal vizsgálja meg. Ha ennek a kötelezettségnek nem tesz eleget, vagy olyan hibát, amelyet kellő gondosság mellett észlelhetett volna, nem ismer fel, vagy erről a megrendelőt nem tájékoztatja, ezzel a jogszabályban előírt kötelezettségét megszegi, s ezért – a megrendelővel szemben – a kártérítési felelőssége fennáll.

Nyilvánvaló azonban, hogy az eredendően a hibás tervezés miatt jelentkező – bár a kivitelező megfelelő gondossága esetén részben vagy egészben elhárítható – létesítményhiba esetén a tervező sem mentesülhet saját hibájának a kárkövetkezményei alól. Ilyen esetekben tehát a többek közös károkozásának szabályai (Ptk. 344. §) az irányadóak, vagyis a tervező és a kivitelező a hibás tervek alapján kivitelezett és ezért hibás létesítménnyel kapcsolatban a megrendelőnél keletkezett károkért egyetemleges felelősséggel tartoznak.

A bíróság – a Ptk. 344. §-ának (3) bekezdése alapján – mellőzheti az egyetemleges felelősség megállapítását, és a károkozókat közrehatásuk arányában is marasztalhatja. Ennek különösen azért van jelentősége, mert esetenként a kivitelezőnek a szükségessé vált javítási munkákat saját károkozásának mértékén túl is el kell végeznie, például a munkák oszthatatlansága miatt. Az sem kizárt azonban, hogy a tervezőnek kell – a javítási tervek szolgáltatásán felül teljeskörűen helytállnia, például a kivitelező jogutód nélküli megszűnése miatt.

Általános szabályként azonban az állapítható meg, hogy a közös károkozás következményeinek reá eső részét mindkét vállalkozónak (tervezőnek, kivitelezőnek) – közrehatása esetén annak mértékéig az építtetőnek is – általában viselnie kell.”

I.5.2. Tervezői jogosultság megszerzésének feltételei

Az Étv. felhatalmazása alapján a Kormány a településtervezési és az építészeti-műszaki tervezési, valamint az építésügyi műszaki szakértői jogosultság szabályairól szóló 104/2006. (IV. 28.) Korm. rendeletében (a továbbiakban: Jogr.) határozza meg az építészeti-műszaki tervezési jogosultság részletes szabályait.

A kivitelezési tervezési, azaz az építészeti-műszaki tervezési (röviden tervezés) tevékenység folytatását annak engedélyezi az eljáró hatóság, aki az építészeti-műszaki tervezési szakterületnek megfelelő szakirányú mesterfokozatú képzésben szerzett szakképzettséggel (korábban egyetemi végzettség), vagy alapképzésben szerzett szakképzettséggel (korábban főiskolai végzettség), és meghatározott idejű szakmai gyakorlattal rendelkezik. Az építészeti-műszaki tervezési engedélyhez a törvényi feltételek (büntetlen előélet, engedélyezés, névjegyzékbe vétel, kötelező kamarai tagság) mellett a Jogosultsági rendelet előírja jogosultsági vizsga letételét, és a folyamatos szakmai továbbképzés teljesítését. Nem kell jogosultsági vizsgát tennie annak a természetes személynek, aki az Európai Unióban kölcsönösen elismert és a szakmai képesítések elismeréséről szóló 2005/36/EK irányelvben kihirdetett építész végzettséggel rendelkezik, tevékenységét a szabad szolgáltatásnyújtás keretében vagy eseti engedéllyel gyakorolja. Az engedélyt kérő személynek az engedélyezési eljárásért 30 000 Ft igazgatási szolgáltatási díjat kell fizetnie.

I.5.2.1. Szakképzettség

A Jogr. meghatározza az építészeti-műszaki tervezési szakterületeket és az azok engedélyezéséhez szükséges szakképzettségeket. A Jogr. 1. melléklete I. része tartalmazza a területi mérnöki kamarák hatáskörébe tartozó szakterületeket, az adott szakterület tevékenységi körét, és a szükséges szakképzettség megnevezését, illetve azzal egyenértékűnek tekintendő szakképzettséget. A szakképzettség egyenértékűségét az országos mérnöki kamara által működtetett bizottság állapítja meg abban az esetben, ha a végzettséget igazoló oklevélből a szakirány nem állapítható meg. Az országos mérnöki kamara által működtetett bizottság elnökét és két tagját az országos kamara jelöli. A bizottság tagja még az illetékes miniszter által megbízott személy, valamint tagja az adott szak szerint illetékes, az országos szakmai kamara által felkért felsőoktatási intézmény képviselője.

A tartószerkezeti tervezési szakterülethez mesterképzésben szerzett szakképzettség okleveles szerkezet-építőmérnök, illetve ezzel egyenértékű szakképzettség. Az épület tartószerkezetének és bármely rendszerű alapozásának tervezése, illetve meglévő épület tartószerkezete átalakításának, megerősítésének, helyreállításának tervezése tekintetében okleveles építészmérnöki szakképzettség birtokában is folytatható.

Az építmények gépészeti tervezése szakterületen belül épületgépészeti tevékenységet mesterképzésben vagy alapképzésben szerzett szakképzettség gépészmérnök vagy okl. gépészmérnöki, okl. energetikai mérnöki, illetve ezekkel egyenértékű szakképzettséggel rendelkező személy folytathat. Anyagmozgatógépek, építőgépek és felvonók – tervezési jogosultsággal végezhető tevékenységi kör esetén alapképzésben vagy mesterképzésben szerzett szakképzettség gépészmérnök vagy okl. gépészmérnök, okl. építőmérnöki, okl. villamosmérnöki, illetve ezekkel egyenértékű szakképzettség szükséges.

Az építmények villamosmérnöki tervezése szakterületen alapképzésben vagy mesterképzésben szerzett szakképzettség villamosmérnök vagy okl. villamosmérnök, okl. mérnök informatikus, illetve ezekkel egyenértékű szakképzettség a követelmény.

A geotechnikai tervezés szakterületen alapképzésben vagy mesterképzésben szerzett szakképzettség földtudományi mérnök (szakirány: bánya- és geotechnikai mérnök) vagy okl. földtudományi mérnök, okl. építőmérnöki, illetve ezekkel egyenértékű szakképzettség szükséges.

A geodéziai tervezés szakterületen alapképzésben vagy mesterképzésben szerzett szakképzettség földmérő és földrendező mérnök, okl. földmérő- és térinformatikai mérnök, okl. építőmérnök, illetve az ezekkel egyenértékű szakképzettség a követelmény.

Az építmények technológiai tervezése szakterületen belül az építmények mozgó szerkezetei tervezése, azok hajtása és irányítása a felvonó és mozgólépcső kivételével, a dinamikai méretezést igénylő gépalapok tervezése, a gépészeti jellegű egyéb építmények és egyes üzemek technológiai tervezése, és az építmények rendeltetésszerű használatához szükséges, vagy azt elősegítő épületgépészeti, gépesítési, mechatronikai, gyártástechnológiai (a továbbiakban együtt: technológiai) tervezése esetén alapképzésben vagy mesterképzésben szerzett szakképzettség szakirányú gépészmérnök vagy szakirányú okl. gépészmérnök, illetve az ezzel egyenértékű szakképzettség szükséges. Az energiaátalakító és -tároló rendszerek építményeinek és berendezéseinek tervezése, az energiaátviteli, elosztó és szolgáltató rendszerek építményeinek tervezése, valamint az energiafogyasztó rendszerek, építmények és berendezések tervezéséhez alapképzésben vagy mesterképzésben szerzett szakképzettség energetikai mérnök vagy okl. energetikai mérnök, illetve ezzel egyenértékű szakképzettség szükséges. Az építésszervezés tervezése, tér- és időbeli organizációs tervek, építésgépesítés/építési gépek (nagy és kis gépek) alkalmazásának tervezése, mélyépítés és alapozás, felmenő szerkezetek, speciális igényű szerkezetek, műszaki állapot felmérése után meghatározható bontási technológiák, valamint a speciális technológiák (feszítések, emelések stb.) tervezése területen alapképzésben vagy mesterképzésben szerzett szakképzettség építészmérnök vagy okl. építészmérnöki, szakirányú építőmérnök vagy szakirányú okl. építőmérnök, illetve ezekkel egyenértékű szakképzettség a követelmény.

Az épületfizikai tervezés szakterületen alapképzésben vagy mesterképzésben szerzett szakképzettség építészmérnök vagy okl. építészmérnök, szakirányú építőmérnök vagy szakirányú okl. építőmérnök, illetve ezekkel egyenértékű szakképzettség az előírás.

A közlekedési építmények tervezési szakterületen alapképzésben vagy mesterképzésben szerzett szakképzettség szakirányú: építőmérnök vagy okl. építőmérnök, illetve ezzel egyenértékű szakképzettség a követelmény.

A közlekedésmérnöki tervezési szakterületen alapképzésben vagy mesterképzésben szerzett szakképzettség közlekedésmérnök vagy okl. közlekedésmérnök, illetve ezzel egyenértékű szakképzettség az előírás.

A hírközlési és informatikai tervezési szakterületen alapképzésben vagy mesterképzésben szerzett szakképzettség mérnök informatikus vagy okl. mérnök informatikus, illetve ezzel egyenértékű szakképzettség szükséges.

A vízi építmény tervezési szakterületen alapképzésben vagy mesterképzésben szerzett szakképzettség építőmérnöki vagy okl. szerkezet-építőmérnöki, illetve ezzel egyenértékű szakképzettség az előírás.

A bányamérnöki tervezési szakterületen alapképzésben vagy mesterképzésben szerzett szakképzettség földtudományi (szakirány: bánya- és geotechnikai) vagy okl. földtudományi (szakirány: okl. bánya- és geotechnikai) mérnöki, illetve ezzel egyenértékű szakképzettség a követelmény.

A gáz- és olajmérnöki tervezési szakterületen alapképzésben vagy mesterképzésben szerzett szakképzettség földtudományi (szakirány: olaj- és gázmérnöki) vagy okl. földtudományi (szakirány: okl. olaj- és gázmérnöki), illetve ezzel egyenértékű szakképzettség az előírás.

A környezetvédelmi célú építmény tervezési szakterületen alapképzésben vagy mesterképzésben szerzett szakképzettség környezetmérnöki vagy okl. környezetmérnöki, illetve ezzel egyenértékű szakképzettség szükséges.

A Jogr. 1. melléklete II/A. része tartalmazza a területi építész kamarák hatáskörébe tartozó szakterületeket, az adott szakterület tevékenységi körét, és a szükséges szakképzettség megnevezését, illetve azzal egyenértékűnek tekintendő szakképzettséget.

Az építészeti tervezési szakterületen a tevékenység engedélyezéséhez mesterfokozatú képzésben szerzett szakképzettség szükséges, amelynek az okleveles építészmérnöki, 2003. január 1. után megszerzett okleveles építész tervezőművész, az okleveles építész, valamint 2002. december 31-éig megszerzett építészmérnöki, illetve okleveles magasépítő üzemmérnöki főiskolai végzettség kiegészítve legalább kétéves, akkreditált szakirányú képzést nyújtó felsőoktatási intézményben – az építésügyért felelős miniszter és az országos szakmai kamara véleménye alapján – kialakított képzési terv alapján szakirányú, 2007. november 30-áig megkezdett és 2010. december 31-éig megszerzett képzéssel tekinthető szakirányúnak. Megfelelnek mindazok a szakképzettségek is, amelyek ezen szakképzettséggel egyenértékűek. Egyenértékűnek kell tekinteni az Európai Bizottság által elfogadott és kihirdetett kölcsönösen elismert építészmérnöki szakképzettségeket. A kölcsönösen elismert szakképzettségeken túlmenően az egyenértékűséget az országos építész kamara által működtetett bizottság állapítja meg abban az esetben, ha a végzettséget igazoló oklevélből a szakirány nem állapítható meg. Az országos építész kamara által működtetett bizottság elnökét és két tagját az országos építész kamara jelöli. A bizottság tagja még az illetékes miniszter által megbízott személy, valamint tagja az adott szak szerint illetékes, az országos szakmai kamara által felkért felsőoktatási intézmény képviselője.

A táj- és kertépítészeti tervezési szakterületen a tevékenység engedélyezéséhez táj- és kertépítészeti szakon végzett okleveles kertészmérnök, okleveles táj építészmérnök, okleveles táj- és kertépítész mérnök szakképzettség szükséges.

I.5.2.2. Szakmai gyakorlat

A Jogr. meghatározza a szakmai gyakorlati idő időtartamát, és a szakmai gyakorlati időként igazolható tevékenységet. Építészeti-műszaki tervezői jogosultsághoz a kérelmezőnek a szakirányú felsőfokú szakképzettség megszerzését követően (oklevél birtokában) tervezési gyakorlatot kell igazolnia. Ezt a tevékenységet a kérelmezett szakterületének megfelelő jogosultsággal rendelkező tervező mellett, társtervezőként folytathatja, és szerezhet tervezési szakmai gyakorlatot.

A szakmai gyakorlat időtartama a mesterfokozatú képzésben szerzett szakképzettség (korábban egyetemi végzettség) esetén 2 év. Ez azonban nem jogosít teljes körű építészeti-műszaki tervezési tevékenység folytatására. Ezen gyakorlati időt követő 5 éves tervezési gyakorlat megszerzéséig és a szakmai továbbképzési kötelezettség teljesítéséig a tervezési jogosultság körében korlátozott tervezési tevékenységi körben lehet a tevékenységet folytatni. A korlátozott tervezési tevékenységi kör az 1. melléklet II/A. fejezete alapján állapítandó meg. Építészeti tervezési szakterületen a korlátozott tevékenységi körben folytatható:

– építmények építészeti tervezése terepszint fölött legfeljebb öt szint magasságig és összesen 2000 m2 szintterület nagyságig,

– meglévő építmény bővítése maximum 2000 m2 összes szintterület nagyságig,

– bontási, felújítási, korszerűsítési és helyreállítási tervek, korlátozás nélkül.

A korlátozott tervezés tevékenységi köre nem terjed ki a jogszabállyal védetté nyilvánított építménnyel kapcsolatos, valamint jogszabállyal védetté nyilvánított területen (világörökség, műemléki jelentőségű területen, műemléki környezetben, tájvédelem vagy helyi védelem alatt álló területen) új építmény létesítésével és meglévő építmény tömegét megváltoztató átalakításával kapcsolatos építészeti-műszaki tervezési tevékenységre.

A táj- és kertépítészeti tervezési szakterületen a korlátozott tevékenységi kör 2 hektár terület nagyságig

– a terep és zöldfelületek kertépítészeti rendezésének (a belső út és burkolatrendszerrel együtt) kertészeti kialakításának tervezése,

– az önálló táj- és kertépítészeti tervek készítése, valamint

– a tartószerkezeti tervező bevonásával: 4,5 m-nél magasabb kerti építmény, 1,0 m-nél magasabb támfal, úszómedencék szerkezetei, 2,0 m-nél magasabb tömör (falazott vagy beton) kerítés tervezése, valamint csúszásveszélyes, illetve 25 százaléknál meredekebb terep kertészeti rendezése.

Az alapképzésben szerzett szakképzettséggel (korábban főiskolai végzettség) rendelkező személynek a szakképzettség megszerzését követően (oklevél birtokában) 7 év tervezési gyakorlatot kell igazolnia. Ezt a tevékenységet a kérelmezett szakterületének megfelelő jogosultsággal rendelkező tervező mellett, társtervezőként folytathatja, és szerezhet tervezési szakmai gyakorlatot.

I.5.2.3. Jogosultsági vizsga

A jogosultsági vizsga a szakmagyakorlás szakterületeihez kapcsolódó jogi, pénzügyi, szabvány- és minőségügyi szakmai ismeretek elsajátításának az igazolása. A vizsgát az országos szakmai kamarák szervezik és bonyolítják le. Nem kell jogosultsági vizsgát tenni annak a kérelmezőnek, aki építésügyi vizsgával, építésügyi szakmai tartalmú közigazgatási vizsgával rendelkezik, és e vizsga követelményrendszere az építészeti-műszaki tervezői jogosultsági vizsga követelményrendszerével teljes körűen megegyezik. Részben kap felmentést a jogosultsági vizsga alól – az országos szakmai kamara főtitkára által hozott döntésben – az a kérelmező, aki a kérelemtől eltérő szakmagyakorlási jogosultság valamely szakterületén már eredményes jogosultsági vizsgát tett, vagy építésügyi vizsgával, építésügyi szakmai tartalmú közigazgatási vizsgával rendelkezik, és e vizsga követelményrendszere az építészeti-műszaki tervezői jogosultsági vizsga követelményrendszerével részben egyezik meg. A jogosultsági vizsga díja 33 000 Ft, amelyből a vizsga általános részének díja 10 000 Ft. A jogosultsági vizsga – sikertelenség esetén részben vagy egészben – megismételhető. A pótvizsga díja a jogosultsági vizsgadíjjal azonos. A jogosultsági vizsga díját a jogosultsági vizsgára történő jelentkezéskor kell megfizetni a vizsgát szervező országos szakmai kamara elkülönítetten vezetett számlájára.

A jogosultági vizsga általános és különös részből áll. Az általános követelmények keretében a vizsgázónak ismernie kell:

– a jogi környezet általános felépítését (jogszabályi hierarchia),

– a kötelmi jogon belül a szerződésekre vonatkozó általános szabályokat (tartalmi és formai követelmények, érvényesség),

– vállalkozási alapismereteket és az adózásra vonatkozó általános követelményeket, előírásokat,

– a munkavállaló, munkáltató alapjogait és kötelezettségeit,

– a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás, valamint az építésügyi hatósági eljárások általános szabályait (az első fokú eljárás megindítása, kérelem és mellékletei, a tényállás tisztázása, az egyes szakmagyakorlási tevékenységek közötti kapcsolatrendszer, a határozat tartalma és közlése, jogorvoslati lehetőségek, ügyfél fogalma),

– az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény (Étv.) szerkezetét, általános fogalmait, a településrendezéssel kapcsolatos általános előírásait, az építményekkel szemben támasztott általános követelményeit, az építésügyi hatósági engedélyezésre vonatkozó előírásait, az építésfelügyeleti ellenőrzésre vonatkozó általános szabályait, és az építésügyi hatóság szervezeti rendszerét (ideértve a sajátos építményfajtákat és a műemlékvédelmet is),

– a tűzvédelem körében az építmények tűzveszélyességi osztályba sorolására vonatkozó előírásokat, a tűzállósági fokozatokat, és a tűztávolságokra vonatkozó előírásokat, az építmény használatára vonatkozó általános tűzvédelmi szabályokat,

– a szakmagyakorlásra vonatkozó lehetőségeit az Európai Unióban (jogharmonizáció),

– a közbeszerzés általános (tevékenységével összefüggő) szabályait,

– a műemlékvédelem, továbbá a környezet-, természet- és tájvédelem általános követelményeit,

– a minőségirányítás rendszerét,

– a kötelező alkalmassági időre vonatkozó előírásokat,

– a megfelelőség igazolására, megfelelőségi tanúsítványra és megfelelőségi nyilatkozatra, továbbá a CE megfelelőségi jelölés alkalmazására vonatkozó előírásokat,

– a szabványokra vonatkozó alapvető fogalmakat, a szabványok alkalmazására vonatkozó általános szabályokat, a szabványtípusokat,

– a munkavédelmi és egészségügyi koordinátor feladatait.

A jogosultsági vizsga különös követelményei keretében a vizsgázónak ismernie kell:

– az építészeti-műszaki tervezői jogosultság feltételrendszerét,

– a tervező feladatait, felelősségi körét, jogait és kötelezettségeit,

– az összeférhetetlenségi és etikai-fegyelmi szabályokat,

– az építészeti-műszaki tervezésre vonatkozó előírásokat (jogszabályok, szabványok, segédletek, műszaki specifikációk),

– az építészeti-műszaki tervek és kivitelezési tervek tartalmi követelményeit,

– az ajánlati dokumentáció tartalmi követelményeit,

– a tervezési és tervezői művezetési szerződés tartalmi követelményeit,

– a kamarai szabályzatokat.

A vizsgázótól számon kérhető követelményekre vonatkozó – a miniszterrel egyeztetett – jogszabályok, jogszabályrészek, szabványok és segédanyagok jegyzékét a szakmai kamaráknak a honlapjukon közzé kell tenni. A listát a szakmai kamarák évente aktualizálják a jogszabályok és szabványok változásainak megfelelően.

A jogosultsági vizsgát a vizsgabizottság előtt kell letenni, amelyet az országos szakmai kamarák hozzák létre és működtetik. A vizsgabizottság elnökből, szakmai elnökből és tagokból áll. A vizsgabizottság elnöke az illetékes miniszter által megbízott személy, a szakmai elnöke az országos szakmai kamara szakterületi képviselője, tagjai a szakterületek szerinti országos szakmai kamarák és az illetékes felsőoktatási intézmények képviselői.

I.5.2.4. Szakmai továbbképzés

Az építészeti-műszaki tervezési tevékenység folytatását engedélyező döntés határozatlan időre szól. A szakmagyakorlónak azonban az építésüggyel kapcsolatos egyes szabályozott szakmák gyakorlásához kapcsolódó szakmai továbbképzési rendszer részletes szabályairól szóló 103/2006. (IV. 28.) Korm. rendelet rendelkezései szerint szakmai továbbképzést kell teljesítenie. Minden továbbképzési időszak (öt év) végén a továbbképzési kötelezettséget a szakmagyakorlónak igazolnia kell. A továbbképzési kötelezettség alól mentesül a tevékenységet szabad szolgáltatásnyújtás keretében és a tevékenységet eseti engedéllyel folytató szakmagyakorló. A továbbképzéséről a névjegyzéket vezető szerv kérelemre állít ki hatósági bizonyítványt.

A szakmai továbbképzés kötelező és szabadon választható témakörökből áll. A kötelező továbbképzés formája tanfolyam, tartalma az építészeti-műszaki tervezési jogosultságra vonatkozó jogi, pénzügyi, szabvány- és minőségügyi szakmai ismeretek. A továbbképzési időszak alatt az időigénye legalább 10 és legfeljebb 20 óra.

A területi építész kamaráknál építészeti-műszaki tervezési jogosultságot szerzett szakmagyakorlók a kötelező továbbképzést az építészeti-műszaki tervezési tevékenység engedélyezését követő első továbbképzési időszakban, a jogosultság megállapítását követő egy éven belül teljesítik oly módon, hogy a tanfolyam beszámolóval zárul.

Kötelező tanfolyamot szervezhet az építészeti-műszaki tervezési tevékenységhez kapcsolódó műszaki felsőoktatási, valamint az intézmény-akkreditációs tanúsítvánnyal rendelkező intézmény, továbbá a Magyar Építész Kamara és a Magyar Mérnöki Kamara.

A szabadon választható tartalmú továbbképzés az adott építészeti-műszaki tervezési tevékenységhez kapcsolódó műszaki fejlődés és a szakmai ismeretanyag bővítését szolgálja, amelynek formája lehet

– szakmai tanfolyam;

– szakirányú, a szakmagyakorlási jogosultsághoz kapcsolódó, posztgraduális képzés;

– szakmai előadáson, konferencián való részvétel hallgatóként;

– szakmai előadáson, konferencián való részvétel előadóként;

– szakmai tanulmányúton való részvétel;

– az adott szakterületen végzett oktatói tudományos és szakirodalmi tevékenység;

– szakmai díj, szakmai tudományos cím, fokozat elnyerése;

– országos tervpályázaton való eredményes részvétel (helyezés, megvétel);

– a tervtanács által elfogadásra ajánlott és építési engedélyt kapott terv elkészítése.

A szabadon választható témakörökben a tevékenységet folytató szakmagyakorlónak az ötéves továbbképzési időszak alatt 20 pontot kell igazolnia. A szabadon választható témakörben tanfolyamot a területi szakmai kamarák is szervezhetnek.

Az építészeti-műszaki tervező felelősségéről, a jogosultság megállapításának részletes szabályairól és a névjegyzék vezetéséről részletesen a 2. kötet szól.

I.5.2.5. Névjegyzék vezetése

A tervező- és szakértő mérnökök, valamint építészek szakmai kamaráiról szóló 1996. évi LVIII. törvény (a továbbiakban: Kamarai törvény) rendelkezik mind a területi mérnöki, illetve építész kamarák, mind az országos mérnöki, illetve építész kamara feladatairól. A területi kamarák közfeladat ellátás keretében névjegyzéket vezető szervként első fokon engedélyezik az építészeti-műszaki tervezői tevékenység folytatását, és vezetik az e tevékenységek folytatására jogosultak névjegyzékét. Az országos kamarák másodfokon járnak el az építészeti-műszaki tervezői tevékenység engedélyezésével, az engedély visszavonásával összefüggő ügyekben. A területi, illetve országos kamara ezen feladatai körében, továbbá az engedély visszavonása és az ezzel összefüggő névjegyzékből való törlés, az építészeti-műszaki tervezői jogosultságról hatósági igazolvány kiállítása, valamint a szakmai továbbképzési kötelezettség teljesítésének igazolására szolgáló hatósági bizonyítvány kiállítása során a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló törvény szerinti közigazgatási hatóságként jár el. A Kamarai törvény a területi, illetve országos kamara titkárára, illetve főtitkárára telepíti a közigazgatási ügyek intézését.

A Jogr. rendelkezik az építészeti-műszaki tervezői engedélyezési eljárás részletes szabályairól. Az engedély megadása iránti kérelmet a szakterület szerint hatáskörrel rendelkező, a kérelmező lakóhelye szerinti területi szakmai kamaránál kell előterjeszteni. A kérelemhez mellékelni kell a szakirányú végzettséget (szükség esetén kiegészítő képesítést) igazoló oklevél hiteles másolatát. A végzettséget tanúsító oklevél közjegyző által hitelesített másolata helyett az eredeti dokumentum egyidejű bemutatása esetén elfogadható a benyújtott egyszerű másolat, amelyre az illetékes szakmai kamara rájegyzi az eredetivel való egyezés tényét. Ha a kérelmező kreditrendszerben szerezte meg az oklevelét, vagy ha a kamara azt a szakirány megállapítása érdekében kéri, akkor mellékelni kell a szakirány elbírálásához a leckekönyv másolatát vagy az oklevél mellékletét. Az igazgatási szolgáltatási díj befizetésének igazolását, melynek mértéke 30 000 Ft. Ha a kérelmező több tevékenység engedélyezését is kéri, minden további kérelem díja 15 000 Ft. A kérelmezőnek igazolni kell a szakmai gyakorlatot. A szabad szolgáltatásnyújtás keretében építészeti-műszaki tervezési tevékenységet folytató, továbbá a tevékenység folytatására eseti engedélyt kérő, az építészeti tervezési szakterületen tevékenységet megkezdő személyek kérelme kivételével igazolni kell a jogosultsági vizsga eredményes letételének vagy a vizsga alóli mentességnek tényét.

Az a kérelmező, aki az adott építészeti-műszaki tervezési szakterület tekintetében szakirányú felsőfokú végzettséggel és szakmai gyakorlattal rendelkezik és saját maga vagy a Polgári Törvénykönyv szerinti közeli hozzátartozói számára kíván építészeti-műszaki tervet elkészíteni, akkor eseti építészeti-műszaki tervezési engedély megadását kell kérelmeznie a szakterület szerinti területi kamara titkáránál. A Kamarai törvény az eseti engedéllyel rendelkező személyt mentesíti a kötelező kamarai tagság kötelezettsége alól.

Az eseti tervezői engedély iránti kérelemhez a fentieken túlmenően mellékelni kell az építtető és a tervező hozzátartozói minőségét igazoló dokumentumokat, a végezni kívánt tevékenység főbb adatait, különösen a helyét, a tárgyát és a jellegét. Az eseti engedély egy évig hatályos, amely a tevékenység elvégzésének idejéig, de legfeljebb egy évvel meghosszabbítható.

Ha a benyújtott kérelem hiányos, a területi kamara tizenöt munkanapos határidő megjelölésével a kérelmezőt a hiányok pótlására felhívja. A területi kamara titkára az engedélyezési eljárásban az illetékes területi mérnöki, illetve építész kamara elnökségének véleményét beszerzi a kamarai tagfelvétel, valamint a szakmai gyakorlat szakirányúságának megállapítása céljából. A kérelemről – a benyújtását követő 22 munkanapon belül – hozott helyt adó döntés formája egyszerűsített határozat, amely tartalmazza a kérelmező oklevelének megnevezését, számát, szakát, szakirányát és kibocsátóját, a kérelmezett tervezési szakterületek megnevezését, a jogosultság azonosítására alkalmas névjegyzéki jelölést (a szakterületet kifejező betűjel, a területi kamara kódja és a regisztrációs szám). A határozatban rendelkezni kell a külön jogszabály szerinti továbbképzési kötelezettség teljesítése igazolása elmaradásának jogkövetkezményeiről szóló tájékoztatásról. Aki az építészeti-műszaki tervezési tevékenység folytatására engedélyt kapott, az engedély megadásával és a névjegyzékbevétellel egyidejűleg a kamara tagjává válik. A titkárnak a kérelmet el kell utasítania, ha a kérelmező a Jogr.-ben meghatározott feltételeknek nem felel meg. A területi szakmai kamarák a személy kérelmére, a névjegyzékbe feljegyezhetik azt a tervezési részterületet, amelyen a kérelmező kiemelkedő gyakorlatot igazolt. A kamara titkára az engedély megadásával egyidejűleg a tevékenységet folytató személy adatait a névjegyzékbe felviszi. A névjegyzék a területi kamarák közös, az országos kamara által működtetett, szakterületenként fejezetekre bontott, nyilvános elektronikus névjegyzék. A folyamatos aktualizálásról a szakmagyakorlók adatváltozásainak bejelentése, valamint továbbképzési kötelezettsé- gének igazolása alapján a titkár gondoskodik. A névjegyzékben rögzíteni kell a névjegyzékbe vételi eljárással összefüggésben jogszabályban előírt igazgatási szolgáltatási díj megfizetésének, valamint a külön jogszabály szerinti továbbképzési kötelezettség teljesítésének tényét.

A területi szakmai kamara a gazdálkodó szervezeteket és más jogi személyeket névjegyzékben azok külön kérelmére tünteti fel.

A Kamarai törvény rendelkezik a névjegyzék adattartalmáról. A tervezői jogosultsággal rendelkező személy családi és utóneve, állampolgárság, elérhetőségi cím (postacím, telefon-, faxszám, e-mail), szakmagyakorlási jogosultság megnevezése, jele, és nyilvántartási szám, az országos kamara által működtetett elektronikus internetes nyilvántartáson mindenki számára térítésmentesen hozzáférhető. A névjegyzék ezen adatokon túlmenően tartalmazza a jogosultsággal rendelkező személy következő adatait: természetes személyazonosító adatok (családi és utóneve, születési családi és utóneve, születési helye, születési ideje és anyja születési családi és utóneve), lakóhely, székhely, szakirányú végzettséget igazoló oklevél száma, kelte, kiállító intézmény neve, szakmai gyakorlat ideje, helye, hatósági igazolvány száma, engedély kiadásának napja, a jogosultsági vizsga kelte, minősítése, kiállítója, igazságügyi szakértői igazolvány száma, tagsági jogállás (aktív vagy felfüggesztett), fegyelmi büntetések, illetve az azok alóli mentesítések időpontja, az adatváltozás bejelentésének időpontja, a nyilvántartás megszűnése esetén az iratok átadásának vagy irattárba helyezésének napja.

A tervezési tevékenységet folytató jogi személy vagy jogi személyiséggel nem rendelkező nem természetes személy, jogalany adatait a területi kamarának bejelentheti. Az ilyen tevékenységet folytatókról is nyilvántartást vezethet a kamara, mely tartalmazza a vállalkozás nevét, a vállalkozás székhelyét, a vállalkozás tagjainak, vezetőinek természetes személyazonosító adatait, az építészeti-műszaki tervezési tevékenység folytatására jogosultsággal rendelkező alkalmazottak vagy tagok természetes személyazonosító adatait, névjegyzéki számát, a cégjegyzékbe bejegyzett vállalkozás esetén a bejegyzés időpontját, cégjegyzékszámát, a nyilvántartásba történő felvétel időpontját, a nyilvántartásból történő törlés időpontját. A vállalkozás neve, a vállalkozás székhelye, adatai, valamint a vállalkozás az építészeti-műszaki tervezési tevékenység folytatására jogosultsággal rendelkező tagjának, alkalmazottjának családi és utóneve nyilvánosak, azokat a kamara az interneten bárki számára ingyenesen és korlátozásmentesen megismerhető módon közzéteszi.

A területi mérnöki kamarák hatáskörébe tartozó szakterületek a tartószerkezeti tervezés, építmények gépészeti tervezése, építmények villamosmérnöki tervezése, geotechnikai tervezés, geodéziai tervezés, építmények technológiai tervezése, épületfizikai tervezés, sajátos építményfajták (közlekedési, hírközlési, vízi, bányamérnöki, gáz- és olajmérnöki, környezetvédelmi) tervezési szakterülete. A területi építész kamarák hatáskörébe tartozik az építészeti, táj és kertépítészeti tervezési szakterületek.

A névjegyzéki bejegyzés szüneteltethető. A szüneteltetés időtartamát a névjegyzéket vezető területi kamaránál be kell jelenteni. A szüneteltetés időtartama alatt építészeti-műszaki tervezési tevékenység nem végezhető, a továbbképzési kötelezettség teljesítését nem kell igazolni.

A továbbképzési kötelezettség teljesítésére nyitva álló határidő elteltét követően a szüneteltetett építészeti-műszaki tervezési tevékenység abban az esetben folytatható, amennyiben a névjegyzéki bejegyzés szüneteltetésének megszüntetését kérő személy a továbbképzési kötelezettségének teljesítését igazolja.

„Lapozz bele!” módban ezek az oldalak nem érhetőek el.

Kérjük, vásárolja meg a teljes elektronikus könyvet weboldalunkon.

This page is not available in preview mode.

Should you wish to access the complete text, please purchase the full version of this e-book at our webpage.