A szakképzési törvény
19932011

Kiadja a

CompLex Kiadó Jogi és Üzleti Tartalomszolgáltató Kft.

Budapest, 2012

1117 Budapest, Prielle Kornélia u. 21–35.

Telefon: (40) 464-565

Fax: +36 (1) 464-5657

e-mail: info@complex.hu

www.complex.hu

Felelős vezető: a CompLex Kiadó Kft. igazgatója

Kiadásért felelős: Tóth Gábor

Kiadványok szerkesztéséért felelős: dr. Vajda Krisztina

Felelős szerkesztő: dr. Németh Lajos

Műszaki kiemelt főmunkatárs: Schuller Krisztina

Műszaki szerkesztők: Kerek Imréné, Szász Zoltán

Fedélterv és tördelés: CompLex Kiadó Kft. DTP-csoport

ISBN 978-963-295-035-8

Termékkód: YEB1244

Kiadványaink megtekinthetőek és megvásárolhatóak szakkönyvesboltunkban a Kiadó címén, továbbá a www.complex.hu portálon.

Minden jog fenntartva, beleértve a sokszorosítás és a mű bővített, illetve rövidített változatának kiadási jogát is.
A Kiadó írásbeli hozzájárulása nélkül sem a teljes mű, sem annak bármely része semmiféle formában (fotokópia, mikrofilm vagy más hordozó) nem sokszorosítható.

AZ OKTATÁSI JOGSZABÁLYOK VÁLTOZÁSAI 1.

Az I. részt írta és a II. részt összeállította: dr. Klész Tibor
A III. rész a CompLex Jogtár adatbázisának felhasználásával készült.

A kézirat lezárva:
2012. február 5.

© dr. Klész Tibor, Budapest, 2012

© CompLex Kiadó Jogi és Üzleti Tartalomszolgáltató Kft., Budapest, 2012

A CompLex Kiadó Kft. az 1795-ben alapított Magyar Könyvkiadók és Könyvterjesztők Egyesülésének a tagja.

Előszó

A szakképzés rendszere átalakul. Az Országgyűlés 2011 decemberében fogadta el az új szakképzési törvényt, valamint az új szakképzési hozzájárulásról szóló törvényt. Mindkét törvény hatályba lépett 2012 elején.

Jelen kiadványunk a szakképzésről szóló 2011. évi CLXXXVII. törvény megismeréséhez és alkalmazásához kíván hathatós segítséget nyújtani. A könyv három részre tagolódik. Az I. részben olvasható tanulmány figyelemfelhívó jelleggel összefoglalja a régi és az új szakképzési törvény közötti legfontosabb változásokat.

A II. rész ún. tükrös megoldással készült. A bal oldali hasábban olvasható az új szakképzési törvény szövege. A teljesség kedvéért a közlönyállapotot közöltük, ugyanakkor megjelöltük azokat a szakaszokat, amelyek nem az általános hatálybalépési időpontban (2012. január 1.), hanem később lépnek hatályba, és ezt az időpontot is feltüntettük. A jobb oldali hasábban a régi törvénynek, vagyis az 1993. évi LXXVI. törvénynek az új (bal oldali) rendelkezésekkel tartalmilag összefüggő szakaszai, illetve bekezdései találhatóak, méghozzá a törvény utolsó hatályos, vagyis 2011. december 31-i időállapotában. A régi törvény valamennyi szabálya – szétszórtan ugyan, de – megtalálható az összehasonlításban. A felhatalmazó, hatályba léptető és átmeneti rendelkezések összevetését mellőztük, ott ugyanis érdemi információt nem nyújtott volna az összehasonlítás. Az összevetés alapját az egyes szakaszok, illetve bekezdések tartalmi összefüggései adják, így azonos vagy hasonló rendelkezések hiányában üresen maradt helyek is előfordulhatnak, plasztikusabbá, átláthatóbbá téve az összehasonlítást.

Egyes helyeken az új szakképzési törvényt nemcsak a régi szakképzési törvénnyel hasonlítjuk össze, hanem a (jelenleg még) hatályban lévő közoktatási törvénnyel, illetve a (2011. december 31-ig hatályban volt) régi szakképzési hozzájárulásról szóló törvénnyel. Ez az a két jogszabály ugyanis, amelyekből szintén vett át egyes jogintézményeket az új szakképzési törvény. Ezeket a helyeket külön jelöltük.

A fordított, vagyis a régi szabályozásból kiinduló összehasonlítás sem hiányzik a kiadványból (hiszen a felhasználók a régit jobban ismerik), erre a célra egy indexet készítettünk, amelyben a régi jogszabály egyes paragrafusaihoz kapcsolható új rendelkezések jegyzéke található.

A III. rész az új szakképzési törvény indokolását tartalmazza. A törvényeknek hivatalos állami indokolása nincs, ebben a részben a a kormányelőterjesztés miniszteri indokolásának kiegészített, pontosított változata található. Mindez a jogalkalmazás során mégis megkönnyítheti a munkáját annak, aki a jogszabály egyes rendelkezéseinek értelmét kutatja. A harmadik részhez kiadónk népszerű termékének, a CompLex Jogtárnak az adatbázisát használtuk fel.

Budapest, 2012. március

a szerkesztő

I. rész

Tájékoztató a szakképzésről szóló 2011. évi CLXXXVII. törvényről

Az Országgyűlés a 2011. december 19-i ülésnapján (ténylegesen 20-án hajnali 3 óra 35 perckor) fogadta el a szakképzésről szóló 2011. évi CLXXXVII. törvényt (a továbbiakban: új szakképzési törvény), amely a Magyar Közlöny 2011. december 27-i, 160. számában jelent meg. Az új szakképzési törvény 2012. január 1-jén lépett hatályba, egyes rendelkezései (pl. bizonyos finanszírozási kérdések, pályaorientáció, pályakövetés) azonban csak későbbi időponttól alkalmazandóak. Az új szakképzési törvény életbelépésekor hatályát vesztette a szakképzésről szóló 1993. évi LXXVI. törvény, amelynek bizonyos (pl. a szakmai vizsgaszervezésre vagy a térségi integrált szakképző központokra vonatkozó) rendelkezéseit továbbra is alkalmazni rendeli az új törvény.

A törvény elfogadását egy átfogó koncepció kidolgozása előzte meg, amelynek főbb elemei részletesen bemutatásra kerültek a CompLex Kiadó KÖZoktatás című folyóiratának 2011. októberi számában. Az új szakképzési törvény előkészítésével egyidejűleg másik két oktatási tárgyú törvény, a nemzeti köznevelést és a nemzeti felsőoktatást átfogó jogszabályok munkálatai is zajlottak. A Magyar Közlöny 2011. december 29-i, 162. számában jelent meg a nemzeti köznevelésről szóló 2011. évi CXC. törvény, a 2011. december 30-i, 165. számában pedig a nemzeti felsőoktatásról szóló 2011. évi CCIV. törvény. Az ugyancsak 2012. január 1-jén életbe lépő szakképzési hozzájárulásról és a képzés fejlesztésének támogatásáról szóló 2011. évi CLV. törvény már 2011. november 25-én kihirdetésre került, tekintettel arra, hogy pénzügyi kötelezettséget megállapító jogszabályként a kihirdetés és a hatálybalépés között legalább harminc napnak kell eltelnie.

A vonatkozó törvények új rendelkezéseivel és az átmeneti időszakra vonatkozó szabályozással összhangban került kialakításra az új szakképzési törvény, amely az elődjéhez képest mind paragrafusszámát, mind szabálytömegét tekintve kétszeres terjedelmű jogszabály. Ugyanakkor strukturáltabb, átláthatóbb, „szellősebb” jogszabály került megalkotásra, egy alcímben szerepelnek a felhatalmazó rendelkezések, lényegesen logikusabbá és homogénebbé téve ezzel a jogszabály felépítését.

Az új szakképzési törvény számos ponton vezet be eddig nem létező jogintézményeket (pl. szakképzési megállapodás), másrészről elhagy olyan kérdésköröket, amelyek vagy más törvények szabályozási körébe kerültek át (pl. felsőfokú szakképzés), vagy az új szakmapolitikai igényeknek megfelelően nem indokolt további törvényi szabályozásuk (pl. központi programok).

a) A szakképzési koncepció prioritásai

Az új szakképzési törvény kidolgozásának alapját jelentő szakképzési koncepcióban a következő prioritások fogalmazódtak meg:

– a magyar állampolgárokkal azonos feltételek szerint szakképző iskolába járó minden tanulónak alanyi jogon jár az iskolai rendszerű szakképzésben szerzett gimnáziumi vagy szakközépiskolai érettségi, illetve az első, Országos Képzési Jegyzékben szereplő szakképesítés – a törvény elfogadását megelőzően létező gyakorlattal megegyezően,

– a duális képzés általánossá tétele érdekében a gyakorlati oktatás támogatása,

– a tanulószerződés rendszerének kiterjesztése,

– a szakmai vizsga lebonyolításának világosabbá tétele,

– a szakképzési rendszer egyszerűsítése, beleértve a szakképzést megvalósító közoktatási intézmények szakképzéshez kapcsolódó tanügy-igazgatási szabályozását is,

– a hatékonyság javítása (munkaerőpiacra képzés), a foglalkoztathatóság javítása,

– a képzési idő és a szakmai tartalom újragondolása a „szükséges és elégséges” elv alapján,

– a szakmai kompetenciák fejlesztése és a személyes kompetenciák fejlesztése – ideértve a kulcskompetenciákat is – egyaránt fontos a szakmai képzés során, továbbá

– a rendszer költséghatékony működtetése.

b) Az új szakképzési törvény elfogadásának alapja

Az iskolai rendszerű képzésben az utóbbi években bekövetkezett változások a szakképzési rendszer egyre elkerülhetetlenebb, teljes átalakításának igényét indukálták. A demográfiai változások, a gazdasági szereplők gyakorlati képzésben vállalt szerepének átalakulása, a munkaerő-piaci igények markánsabb megfogalmazása, az iskolatípusok közötti határvonalak egyre erősebb kirajzolódása, valamint a lemorzsolódás, az egészségtelen szakma- és intézményszerkezet kialakulása mind-mind egy új szabályozási keret kialakításának kívánalmát testesítették meg. Az iskolai rendszerű szakképzés kibocsátása szerkezetében és mennyiségében is egyre távolabb került a munkaerőpiac szakemberigényétől, ami a gazdálkodó szervezeteknél munkaerőhiányt, a pályakezdőket érintően pedig munkanélküliséget eredményezett.

Az új szakképzési törvény – a hozzá fűzött indoklás szerint – teljes körűen biztosítja a szakképzésben dolgozók foglalkoztatási, finanszírozási és jövedelmi viszonyainak rendezését, valamint a szakképzési feladatok megvalósítását szolgáló humánerőforrással, azaz a pedagógusokkal és a szakoktatókkal történő megfelelő gazdálkodást. Emellett teljes szabályozásával erősíteni kívánja az alap- és kulcskompetenciák elsajátítását a szakmai és vizsgakövetelmények, szakképzési kerettantervek (azaz a szakképzés tartalmi dokumentációi) és a komplex szakmai vizsga továbbfejlesztésével, a képzési utak nyújtotta lehetőségekkel, a beszámítás intézményének szélesítésével, a Köznevelési Hídprogramokkal és a pályaorientációs szolgáltatásokkal a tanuló és a képzésben részt vevő felnőtt számára is. Mindeközben stabilabb és részletesebb garanciákat fogalmaz meg a sajátos nevelési igényű és a fogyatékkal élő tanulók, képzésben részt vevő felnőttek és vizsgázók számára.

c) A törvény szabályozási köre, szerkezete

Az iskolai rendszerű szakképzésre és az iskolarendszeren kívüli szakképzés egyes elemeire terjed ki az új szakképzési törvény szabályozási köre. A iskolarendszeren kívüli szakképzés további szabályait a felnőttképzésről szóló törvény tartalmazza. Az új törvény legfontosabb jogintézményei alapjaiban véve azonos kört fednek le az 1993-ban elfogadott szakképzési törvénnyel, szerkezetében azonban jelentősen eltérnek attól. Ennek az az oka, hogy az új jogszabály a szakmai képzési folyamat egyes fázisait kö-veti, a szakképzés intézményeitől kezdve, a szakképzés dokumentációján (az Országos Képzési Jegyzéken, a szakmai és vizsgakövetelményeken, a szakképzési kerettanterven) át a szakmai képzés egyes stádiumáig. A képzés egyes kérdéseinek szabályozása után következnek a szakképzés irányítására vonatkozó rendelkezések (kormányzat, háttérintézmények, gazdasági kamara, testületek). Az értelmező szabályok a jogszabályszerkesztés elvárásainak megfelelően a törvény legelején kaptak helyet.

A szakképzési törvényben eddig nem szereplő, új szabályozási elemekkel is kiegészült a törvény, pl. az együttműködési megállapodásra, a Nemzeti Szakképzési és Felnőttképzési Tanácsra vonatkozóan.

Először kerültek megfogalmazásra alapelvek a törvényben, ugyanis bizonyos átfogóbb, a szakképzés szabályozásának teljességét érintő jogi sarokkövek megalkotása volt szükséges annak érdekében, hogy az új törvény egészére vonatkozó irányelvek segítségül hívhatóak legyenek a jogszabály értelmezésekor és alkalmazásakor. A jogalkalmazás során ezen alapelveket és a törvényben szereplő konkrét szabályokat együttesen, egymást kiegészítve és erősítve kell figyelembe venni.

Az értelmező rendelkezések, amelyek eddig a szakképzésről szóló törvény végén jelentek meg, a jogszabály-szerkesztési szabályoknak megfelelően az új törvény elejére kerültek. A törvény tárgyi és személyi hatálya kiterjed a pályaorientációra, a pályakövetésre, nem szerepel ugyanakkor a törvény szabályai között felsőfokú szak-képzés.

d) A szakképzés intézményrendszere

Az új szakképzési törvény az állami szakképzési intézményrendszer koncepcionális átalakításának szabályozását tartalmazza. Olyan optimális szakképző iskolai méretet alakít ki hosszú távon, amely a szakiskolák és szakközépiskolák létrehozásának, fenntartásának lehetőségét nem a térségi integrált szakképző központok kialakításának valamely formájához köti, hanem a megfelelő intézménymérethez. A megfelelően nagyméretű, általában térségi alapon szerveződő, állami fenntartású szakképző iskolának alkalmasnak kell lennie a fenntartói érdekütközések nélküli profiltisztítás és a hatékony működés megvalósítására, valamint a munkaerő-piaci igényekre való rugalmas reagálásra is. A törvény rendelkezései alapján megyénként átlagosan két-három nagy szakképző iskola jöhet létre, ugyanis főszabály szerint a szakképző iskola állami, önkormányzati fenntartója szakképzési feladatait egyetlen szakképző iskola fenntartásával látja el. Ha a megyében a szakképző iskolai tanulók száma eléri a tízezret, akkor több, legalább ötezer fős intézmény is létrejöhet.

A törvény megteremti mindemellett annak a lehetőségét is, hogy hosszú távon egységes intézményként működő, ún. holland típusú térségi integrált szakképző központok jöjjenek létre. A térségi integrált szakképző központokra vonatkozó szabályozás nagyobbik része az átmeneti rendelkezések között kapott helyet, ugyanis a térségi integrált szakképző központok bonyolult és igen komplex rendszere csak kellő átmenet után alakítható át a törvényben lefektetett modell szerint.

A szabályozás lényege, hogy 2017. június 30-át követően csak a holland modell szerinti térségi integrált szakképző központok működhetnek, előtte azonban a törvény kezeli a korábbi formákban létrejött térségi integrált szakképző központok jogi helyzetét. Amennyiben a TÁMOP/TIOP projektek sérelme nélkül, a projekten belül lehetséges az optimális 5–10 000 fős szakképző iskola kialakítása, úgy a fenntartónak ezt meg kell valósítania. Ezen kötelezettség alól a projekt épségének biztosítása érdekében az irányító hatóság adhat a fenntartási időszak végéig felmentést. A korábbi térségi integrált szakképző központok részét képező szakképző iskolák vagy fenntartók kijelölik maguk közül a jogokat gyakorló és a kötelezettségeket teljesítő jogi személyt, vagy létrehoznak ilyet. Az új szakképzési törvény szerinti fenntartói szerkezetet meg nem valósító szakképző iskolák együttműködhetnek a térségi integrált szakképző központokkal, de a törvény ezt az együttműködést már nem ismeri el térségi integrált szakképző központnak.

Bizonyos szakképző iskolákra (speciális szakiskolákra, művészeti szakképző iskolákra, agráriskolákra) a törvény kivételszabályokat fogalmaz meg.

e) A szakképzés tartalmi dokumentumai

Az Országos Képzési Jegyzékben a jövőben adott és nem maximális képzési idő szerepel az iskolarendszeren kívüli képzések tekintetében is, továbbá külön jelennek meg a kizárólag iskolai rendszerű képzésben, az iskolai rendszerű és iskolarendszeren kívüli képzésben is, valamint a kizárólag iskolarendszeren kívüli képzésben oktatható szakképesítések. Külön kormányrendeletben kerülnek kiadásra a szakképesítések követelménymoduljai, és ez alapján állítják össze a szakképesítésért felelős miniszterek a szakmai és vizsgakövetelményeket. A szakmai és vizsgakövetelmények csak a szakmára jellemző speciális tartalmakat fogják rögzíteni. Az iskolai rendszerű szakképzésben az oktatás kerettantervek alapján fog történni, amelyek a közismereti és szakmai részterületeket is magukban foglalják, és kötelezően alkalmazandóak lesznek.

f) A komplex szakmai vizsga

Új jellemzője a szakmai vizsgáknak azok komplexitása az új szakképzési törvényben. A vizsgák állami vizsgák maradnak, amelyeket összetett, egységes mérési eljárás keretében továbbra is vizsgabizottság előtt kell letenni. A komplex szakmai vizsgát, függetlenül az előképzettségtől és gyakorlattól, mindenkinek teljesítenie kell, felmentés nem adható, csupán a kormányrendeletként kiadásra kerülő vizsgaszabályzatban meghatározott esetekben. Az esélyegyenlőség elvének érvényesülése érdekében meghatározásra kerülnek azon speciális szabályok, amelyek biztosítják, hogy a sajátos nevelési igényű vizsgázók állapotuk, sajátos helyzetük figyelembevételével lehetőséget kapjanak a vizsga eltérő tevékenységgel történő teljesítésre. Ezen segítség kiterjed a vizsgára történő felkészülésre éppúgy, mint a szakmai vizsgán való részvételre.

A törvény tartalmazza a komplex szakmai vizsgát szervező intézmények lénye-ges feladatait, továbbá az iskolai rendszerű szakképzésben a sajátos vizsgahelyzetekre alkalmazható speciális vizsgaszervezési szabályokat, a szakmai vizsgabizottságokat és azok összetételét, működését. A komplex szakmai vizsgát szervező intézmények egy részét azon szakképző iskolák teszik ki, amelyek a törvény erejénél fogva rendelkeznek vizsgaszervezési jogosultsággal a saját tanulóik vonatkozásában. Más részük az iskolarendszeren kívüli szakképzésben valamilyen felhatalmazás alapján rendelkezik vizsgaszervezési engedéllyel, vagy kijelölés útján szerezhet vizsgaszervezési jogosultságot.

A szakmai vizsgabizottság a jövőben három + egy tagú testületként működik, az új rendelkezések alkalmazását azonban az átmeneti szabályok alapján csak fokozatosan szükséges bevezetni. Olyan egységes, három részből álló országos szakértői névjegyzék kerül kialakításra, amelyet az állami szakképzési és felnőttképzési szerv vezet, és külön tartalmazza a vizsgaelnökök, a vizsgabizottsági tagok, továbbá a szakképzési szakértők névsorát.

A vizsgaszervezők esetében az új szakképzési törvény adatrögzítési, adatszolgáltatási kötelezettséget ír elő a komplex szakmai vizsgával kapcsolatosan. Ennek új eleme, hogy a törzslapokat – megfelelő átmeneti időt követően – már csak elektronikusan lehet megküldeni az állami szakképzési és felnőttképzési szerv részére. Biztosítottá válik továbbá a bizonyítványmásodlat kiállításának lehetősége a bizonyítványok elvesztése, megsemmisülése esetén. Meghatározásra kerültek a vizsgaszervező tevékenységére irányuló szakmai, illetve hatósági ellenőrzés keretében észlelt jogszabálysértések esetén alkalmazandó szankciók formái. A szankcionálás során a fokozatosság elve érvényesül annak érdekében, hogy a vizsgaszervező jogkövető magatartása kikényszeríthető lehessen.

g) A szakközépiskolai és a szakiskolai képzés

Az új szakképzési törvény értelmében a szakközépiskola a tanulókat a számukra kötelező és ágazatonként egységes szakmai érettségire, az elsősorban szakirányú felsőoktatásba történő belépésre, az ágazathoz tartozó munkakör betöltésére vagy az ágazathoz tartozó, érettségi végzettséghez kötött szakképesítés megszerzésére készíti fel. Az iskolatípusban az első évfolyamtól a közismereti képzéssel párhuzamosan kötelezően szakmai elméleti és gyakorlati képzés is folyik. A szakközépiskola szakképzési évfolyamainak száma a tanuló előképzettségétől függően eltérő lehet. Amennyiben a tanuló szakképesítés megszerzése céljából a tizenkettedik évfolyam befejezését, illetve az érettségi letételét követően szakképzési évfolyamra lép, előzetes szakmai ismeretei beszámíthatóak. A szakiskolai végzettséggel rendelkezők számára lehetőség nyílik arra, hogy a nemzeti köznevelésről szóló törvényben foglaltaknak megfelelően valamely érettségi végzettséghez kötött szakképesítés első szakképzési évfolyamát is elvégezzék az érettségi vizsgatárgyakra történő felkészítéssel párhuzamosan.

Az új szakképzési törvény a szakiskolai képzésben logikus és az eddigieknél több lehetőséget biztosító komplex rendszerben határozza meg a szakiskolai képzési utakat, amely attól függően alakul, hogy a tanuló milyen iskolai végzettséggel, előképzettséggel kezdi meg a szakiskolában megszerezhető szakképesítésre történő felkészülést. Emellett a szakiskola teljesítésének eddigi lehetőségei is megmaradnak. A szakiskola a jövőben felmenő rendszerben egységesen három szakképzési évfolyam megszervezését és teljesítését fogja jelenteni, ahol a szakmai képzés és a közismereti képzés párhuzamosan zajlik. Új elem, hogy a megszerzett szakképesítés az adott ágazati képzésen belül középszintű szakmai érettségi vizsgával egyenértékűnek tekinthető, amennyiben a tanuló a közismereti vizsgatárgyakból sikeres érettségi vizsgát tesz.

A két iskolatípusban az új szakképzési törvény pontosan meghatározza a minimális közismereti oktatás arányát. Ennek megfelelően a kerettantervnek alapján a szakiskolában valamennyi évfolyamon a kötelező tanórai foglalkozások harminchárom százaléka, a szakközépiskolákban a kilencedik–tizedik évfolyam óráinak hetven, a tizenegyedik–tizenkettedik évfolyamon pedig hatvan százaléka áll rendelkezésre a Nemzeti alaptantervben meghatározottak átadásához.

h) A szakmai elméleti és gyakorlati képzés elvei

A szakmai képzés egészére érvényesítendő elvek kerültek megfogalmazásra a szakmai elméleti és gyakorlati képzésre vonatkozóan, olyan alapvető előírások, amelyek a korábbi szabályozásban is megtalálhatóak voltak, azonban nem egy szakaszba rendezett módon. A törvény rögzíti, hogy az iskolai rendszerű szakképzésben részszakképesítésre nem lehet beiskolázni, csupán a speciális szakiskolákban.

A kilencedik évfolyamon folyó gyakorlati képzést a szakiskolai képzésben az új rendelkezések szerint is a szakképző iskolában kell megszervezni. Ez alól csupán a szűk körben alkalmazható, új tartalmú tanuló-előszerződés jelent kivételt. A gyakorlati képzés csak a szorgalmi időszakban teljesítendő gyakorlati képzésből és a szorgalmi időszakon kívüli összefüggő szakmai gyakorlati képzésből áll. A tanuló gyakorlati foglalkozáson való részvételre a szorgalmi időszakra és az összefüggő szakmai gyakorlatra meghatározott óraszámon felül nem kötelezhető.

i) Garanciális szabályok a szakmai képzésre vonatkozóan

Az 1993-as törvényben nem szerepelt az a fontos és teljesen új követelmény, amely szerint csak akkor lehet az adott tanévben képzést indítani új vagy módosított tartalmú szabályok (Országos Képzési Jegyzék, szakmai és vizsgakövetelmények stb.) szerint, amennyiben a szükséges jogszabályok a tanévkezdést megelőzően kellő időben elkészülnek. A szintvizsga feladata lesz annak a mérése, hogy a tanuló az irányítás melletti munkavégzéshez szükséges kompetenciákat elsajátította-e, ugyanis a tanulószerződés megkötésének a szintvizsga teljesítése a feltétele. Az új szakképzési törvény pontosan rendelkezik arról, hogy szakképző iskolába szakképzésre csak olyan tanulót lehet felvenni, aki az adott szakképesítésre a szakmai és vizsgakövetelményben előírt egészségügyi alkalmassági, továbbá a pályaalkalmassági követelményeknek megfelel.

Alapelvként rögzíti a törvény, hogy a szakképzési rendszer Magyarországon ingyenesen biztosítja az első, állam által elismert szakképesítés megszerzését az iskolai rendszerű képzés keretein belül. A törvény részletesen meghatározza, hogy maximálisan hány évfolyam finanszírozása történhet állami forrásból az egyes iskolatípusokban, azaz meddig veheti ezeket igénybe a tanuló ingyenesen, valamint hány szakmai érettségi vizsga, szakmai vizsga és javítóvizsga letétele térítésmentes a tanuló számára. Ezáltal tartalmazza a szükséges ésszerű korlátokat is az ingyenesen igénybe vehető szakképzési szolgáltatások körében a törvény. E rendelkezések azonban csak a 2013/2014-es tanévtől alkalmazandóak, ugyanis a vonatkozó rendelkezések hatálybalépésének időpontja 2013. szeptember 1. Attól a tanulótól, akinek a képzésben való részvétel térítésmentes, a gyakorlati képzést szervező semmiféle díjazást, térítést nem szedhet. Ezzel kapcsolatban az illetékes területi gazdasági kamarának van ellenőrzési és szankcionálási jogköre.

j) Felnőttoktatás a szakképzésben

Az új szakképzési törvény a nemzeti köznevelésről szóló törvényhez képest további részletszabályokat határoz meg a felnőttoktatás szakképzésre vonatkozó előírásait illetően. A felnőttoktatás megszervezése a fenntartó számára kötelező feladat az ellátott alapfeladattal együtt. Az esti oktatás munkarendje szerint szervezett szakképzésben az iskolák a jövőben kötelesek lesznek a gyakorlatigényes szakképesítések esetén a nappali képzésre előírt óraszámokat úgy csökkenteni, hogy az elméleti óraszámok csökkenjenek nagyobb mértékben, a gyakorlati képzés óraszámai pedig érjék el a nappali képzés gyakorlati óraszámainak legalább hatvan százalékát. A törvény az együttműködési megállapodás vonatkozásában speciális szabályokat tartalmaz a felnőttoktatás megszervezése szempontjából is.

k) A gyakorlati képzés elvei és legfőbb szabályai

A duális képzés elvének megfelelően az új szakképzési törvény a szakmai vizsga gyakorlati részére történő felkészítéséért egy címzettet tesz felelőssé. E kötelezett a gyakorlati képzést szervező akkor is, ha a gyakorlati képzésre részben különböző gyakorlati helyeken kerül sor, amire az új szakképzési törvény is lehetőséget biztosít. A gyakorlati képzés elvei és legfőbb szabályai között alapvető garanciaként rögzítésre került az egészséges, biztonságos körülmények között történő foglalkoztatás követelménye és az az előírás, hogy a tanuló csak a gyakorlati képzés programjában meghatározott feladat ellátására kötelezhető. Ehhez szorosan kapcsolódik a rendszeres orvosi vizsgálat szükségessége is.

A fiatalkorú és a nagykorú tanuló esetében külön rendelkezik a törvény a napi gyakorlati foglalkozás maximális időtartamáról és kereteiről, valamint a gyakorlati képzési napok közti minimális pihenőidőre vonatkozó szabályokról. Heti pihenőnapokon, munkaszüneti napokon, az iskolai szünetek alatt csak a rendeltetése folytán e napon is működő gyakorlati képzési helyen lehet igénybe venni a tanulót gyakorlati képzésre.

Az új szakképzési törvény meghatározza azt az óraszámot – az igazolt és igazolatlan hiányzás mértékét együtt és külön-külön –, amelynél a képzés nem teljesítettnek minősül. A jegyző a szülőre nézve hátrányos következményekkel járó eljárás indítását kezdeményezi, amennyiben a tanköteles tanuló elméleti és gyakorlati foglalkozásról történő igazolatlan hiányzása meghatározott mértéket ér el. A törvény rendelkezéseinek megfelelően a foglalkoztatási naplóban kell vezetni a képzés során megvalósuló szakmai gyakorlat tartalmi egységeit és elemeit, időráfordítását, továbbá a tanuló jelenlétét és hiányzását.

A törvény lehetővé teszi, hogy a nemzeti köznevelésről szóló törvényben a szakközépiskolai, szakiskolai gyakorlati képzésre megállapított minimális csoportlétszám-feltételektől el lehessen térni az iskolán kívül folyó gyakorlati képzés esetében. Megengedi azt is, hogy azoknál a szakképesítéseknél, ahol ez indokolt, a maximális csoportlétszám (tizenkét tanuló) legfeljebb négy fővel magasabb lehet.

Az új szakképzési törvény szerint – elsősorban a felnőttoktatásban – nemcsak az előzetes tanulmányok, hanem a szakképzés megkezdése előtt bármilyen munkaviszonyban eltöltött szakirányú gyakorlati idő is beszámítható a szakmai gyakorlati képzés idejébe.

l) A tanulószerződés új szabályai

2012-től számos új rendelkezés egészíti ki a tanulószerződésre vonatkozó korábbi szabályozást a tanulószerződés tartalmára, nyilvántartására, ellenőrzésére és a tanulószerződésből eredő jogokra és kötelezettségekre tekintettel.

A gyakorlati képzés a szakképző iskolában, iskolai tanműhelyben vagy vállalati gyakorlati képzőhelyen, ezen belül tanulószerződés vagy együttműködési megállapodás keretében, összesen háromféle formában folyhat. A tanulószerződés – amely továbbra is a tanuló és a tanulószerződés kötésére jogosult szervezet között jön létre – megkötésének szabályai egységes, koherens rendszert alkotnak a törvényben, amely meghatározza, hogy mely tanuló mikor és milyen feltételek esetén köthet tanulószerződést a különböző iskolatípusokban. A szakiskolai és szakközépiskolai képzésben eltérő időben és feltételekkel köthető tanulószerződés. A tanulószerződéssel kapcsolatos mindennemű megállapodás, akár annak megkötése, módosítása vagy felbontása írásban történik.

Fontos változás az új törvényben, hogy – 2013. január 1-jétől – bővül a tanulószerződés kötésére jogosultak köre, tanulószerződést ugyanis egyéb olyan, pl. egészségügyi, művészeti, közművelődési, oktatási és szociális szervek, szervezetek is köthetnek, amelyek ezekben az ágazatokban képeznek tanulókat, illetve ezen belül meghatározott szervezeti formában működnek (költségvetési szerv, alapítvány, egyesület, egyházi jogi személy). További feltétele a tanulószerződés megkötésének, hogy az említett szervezetek mindegyike szerepeljen a gyakorlati képzés folytatására jogosult szervezetek nyilvántartásában, amelyet – 2012. szeptember 1-jétől – a gazdasági kamara vezet.

Az új törvény meghatározza a tanulószerződés kötésére jogosult szervezeteket tartalmazó nyilvántartás tartalmát. A nyilvántartásba vételi eljárást a közigazgatási hatósági eljárás szabályai szerint folytatja le a gazdasági kamara illetékes szerve. A gazdasági kamara feladata gondoskodni a tanulószerződés létrejöttéről is, ő ad segítséget ahhoz, hogy a tanuló mindenképpen találjon megfelelő gyakorlati képzőhelyet magának. Az új szabályok szerint már nem a gazdasági kamara képviselője előtt kell megkötni a tanulószerződést, hanem az a későbbi ellenjegyzéssel válik érvényessé.

A tanulószerződésben a jövőben a pénzbeli juttatás pontos összegén kívül a tanulói juttatás emelésének, csökkentésének a gyakorlati képzést folytató szervezetnél képzésben részt vevő valamennyi tanulóra érvényes egységes feltételeit és szempontrendszerét is meg kell jeleníteni.

A rendkívüli felmondás szabályozása teljes körűvé vált, és a többi megszűnési esettel összhangban áll az új szakképzési törvényben. A tanuló esetében erre akkor van lehetőség, ha a gyakorlati képzést folytató jogszabálysértést követ el. Mindkét fél lehetősége, hogy rendkívüli felmondással szűntesse meg a tanulószerződést, ha olyan alapvető ok következik be, amely ha a gyakorlati képzést folytató miatt következett be, de nem minősül jogszabálysértésnek, nem teszi lehetővé a továbbiakban a tanulószerződés fenntartását.

A törvény kötelezi a gyakorlati képzést szervezőt, hogy a tanulószerződés megszűnéséről értesítse a nyilvántartást vezető szervet és a szakképző iskolát is. Új szabályozást jelent a tanulószerződés szüneteltetése arra az esetre, ha a tanuló tanulói jogviszonya szünetel.

m) Az együttműködési megállapodás és a szakképzés ellenőrzése

Az együttműködési megállapodás szabályozása szigorodott az új szakképzési törvény hatálybalépése előtti szabályozáshoz képest, a gyakorlati képzés és a szakmai vizsgára történő felkészítés fő felelőse azonban ebben az esetben továbbra is a szakképző iskola marad. A szakképző iskola feladata annak megszervezése, hogy az együttműködésben résztvevők a gyakorlati képzés feladatait megfelelően valósítsák meg a szakképzési kerettanterv és az iskola szakmai programja figyelembevételével.

Az új rendelkezések szerint az együttműködési megállapodás csak a területileg illetékes gazdasági kamara ellenjegyzésével válik érvényessé, és csak a fenntartó előzetes jóváhagyásával állapíthat meg többletkötelezettséget a fenntartóra nézve.

Az iskolai rendszerű és az iskolarendszeren kívüli szakképzés teljes körű ellenőrzése több szervezet együttműködésével valósul meg. A szakképzést folytató iskola, illetve szervezet tevékenysége hatósági, törvényességi ellenőrzése alapvetően a kormányrendeletben kijelölt központi hivatal feladata, míg a szakmai elméleti és gyakorlati képzés, továbbá a komplex szakmai vizsga tartalmi ellenőrzését a szakképesítésért felelős miniszter, illetve a gazdasági kamara végzi.

n) A tanulói pénzbeli juttatás

A tanulói pénzbeli juttatás nyújtásának lehetőségét az új szakképzési törvény is tartalmazza. Tanulói juttatás a gyakorlati képzésen tanulószerződés alapján foglalkoztatott tanulónak, valamint az összefüggő szakmai gyakorlaton együttműködési megállapodás alapján részt vevő tanulónak jár, de utóbbinak csak az összefüggő szakmai gyakorlat időtartamára. A tanulót a pénzbeli juttatás továbbra is teljes hónapra illeti meg.

Új szabály, hogy a tanulói pénzbeli juttatást csak banki átutalás formájában lehet kifizetni a tanuló részére, ami az utalás nyomon követhetősége és ellenőrizhetősége miatt a tanulónak garanciát jelent. Amennyiben a tanuló igazolatlanul hiányzik, a tanulói pénzbeli juttatás összegét a tanuló igazolatlan mulasztásával arányosan csökkenteni kell. A tanulói juttatással kapcsolatban a kifizetésre, a jogalap nélküli kifizetésre és a levonásra a Munka Törvénykönyve szabályait kell alkalmazni.

o) Egyéb tanulói juttatások

Az új szakképzési törvény részben már korábban is létező szabályokat tartalmaz a szakképzésben részt vevő tanuló szünetével és felkészülési idejével kapcsolatban. Az oktatási szünet elnevezés pihenőnapra változott annak érdekében, hogy egyértelműen megkülönböztethető legyen a valamennyi tanulónak járó, egyéb oktatási szünetektől. A jövőben a befejező szakképzési évfolyamokon az utolsó tanítási nap és a szakmai vizsga között nem kötelező a tanulónak gyakorlati képzésen részt venni, hiszen az utolsó tanítási nappal a tanuló teljesítette az adott évfolyam követelményeit. A törvény továbbra is tartalmazza a tanuló betegsége idejére járó ellátásokat, a tíz nap betegszabadságot, az üzemi baleset és foglalkozási betegség eseteit, a szülési szabadság igénybevételének lehetőségét.

A kártérítési felelősségre a Munka Törvénykönyve kártérítési felelősségi szabályait kell alkalmazni, és a tanuló az általa gondatlanságból okozott kárért is köteles helytállni. A gyakorlati képzés szervezője a tanuló részére köteles felelősségbiztosítást kötni, hogy az a tanuló által okozott, de a tanuló által meg nem térített károkat fedezze.

A törvény új eleme a tanuló munkajogi védelmére vonatkozó azon szabályozás, amely alapján a szakközépiskola és a szakiskola tanulóját a tanulószerződés alapján folyó gyakorlati képzés keretében a munkavállalóval azonos jogok illetik meg az érdekvédelem és a munkavédelem tekintetében, továbbá a tanuló a gyakorlati képzéssel kapcsolatos igényeinek érvényesítése érdekében munkaügyi jogvitát kezdeményezhet.

p) A szakképzés irányítási rendszere

A Kormány tagjai – a külügyminiszter kivételével – szakképesítésért felelős miniszternek is minősülnek egyben, továbbá egyes feladatok a szakképzés minden területére kiterjedő átfogó szabályozást igényelnek, ezért célszerű ezen feladatokat a Kormány jogkörei között szerepeltetni.

A Kormány szakképzéssel kapcsolatos hatáskörei mellett a törvény meghatározza a szakképzésért és felnőttképzésért felelős miniszter faladatait is. Az új szakképzési törvény alapján mind a szakiskolai, mind a szakközépiskolai képzésekre vonatkozóan a szakképzésért és felnőttképzésért felelős miniszter dolgoztatja ki a kötelezően alkalmazandó szakképzési kerettanterveket. A szakképzésért és felnőttképzésért felelős miniszter feladata lett az is, hogy kidolgoztassa és működtesse a komplex szakmai vizsgák lebonyolításának és az adatszolgáltatásnak az informatikai támogatását és a szakmai vizsgán kiadott bizonyítványok központi elektronikus nyilvántartását.

A szakképzés kormányzati irányításának alsó szintjén a szakképesítésért felelős miniszter feladatai kerülnek meghatározásra. A szakképzés rendszerében működő kutató és fejlesztő-szolgáltató intézetek között kiemelt szerepköre van az állami szakképzési és felnőttképzési szervnek, amelynek legfontosabb feladatait a jövőben is a törvény rögzíti. A gazdasági kamarák szakképzési jogkörei jelentősen bővültek az új törvény hatálybalépésével.

q) Érdekegyeztetés a szakképzésben

2011-ben a Nemzeti Gazdasági és Társadalmi Tanács feladatává vált az országos szakképzés stratégiai kérdéseinek érdekegyeztetése, a részletesebb szakmai egyeztetés feladatait pedig a Nemzeti Szakképzési és Felnőttképzési Tanács valósítja meg. A Nemzeti Szakképzési és Felnőttképzési Tanács működésének szabályait korábban a 2003-ban elfogadott szakképzési hozzájárulásról és a képzés fejlesztésének támogatásáról szóló törvény tartalmazta. A testület összetételére vonatkozó szabályok alapján a testület létszáma jelentősen csökken az eddigiekhez képest.

A fejlesztési és képzési bizottságok – igazodva a közigazgatás-szervezés megyei struktúrájához és a kormányhivatalok működéséhez – a jövőben az eddigi regionális szint helyett megyei szinten szerveződnek. A bizottságoknak megszűnnek a döntési jogosítványai, elsősorban javaslattevő, véleményező és közreműködői hatáskörrel vesznek részt a szakképzés feladatainak a megvalósításában. A megyei fejlesztési és képzési bizottságok tagjainak a száma hét főre csökken annak érdekében, hogy valóban hatékony testületekként működjenek. A korábbi közép-magyarországi testület változatlan területi illetékességgel működik tovább az új törvény értelmében, Budapest és Pest megye területére vonatkozóan ugyanis a fővárosi testület látja el a bizottság feladatait.

r) A szakképzés finanszírozása

Továbbra is a központi költségvetés és a képzési alaprész forrásai jelentik a szakképzés pénzügyi alapjait, utóbbi támogatás részletes szabályait a szakképzési hozzájárulásról és a képzés fejlesztésének támogatásáról szóló 2011. évi CLV. törvény tartalmazza.

Az új szakképzésről szóló törvény értelmében a szakképzés finanszírozásának legfontosabb alapelve, hogy az ország minden polgára számára hozzáférhető legyen az első iskolai rendszerben szerzett szakképesítés, de mindemellett az állam csak a valóban hasznosuló képzések finanszírozását biztosítja. Ezzel nem csupán a hatékonyság elvét, hanem az állampolgárok érdekét is szem előtt tartja.

A törvény új elemeket tartalmaz a gyakorlati képzési célú együttműködési megállapodás finanszírozásával kapcsolatban is. A kettős finanszírozás egyértelmű kizárása mellett azt is lehetővé teszi, hogy az együttműködési megállapodásra vonatkozó szabályok betartásával az állami támogatásban részesíthető képzések gyakorlati oktatására minden esetben járjon állami támogatás, bizonyos esetekben a szakképző iskola közreműködésével. Ezzel a szabályozás részben a korábbi szabályozásra és gyakorlatra épül, de új elemeket is megfogalmaz.

s) A pályaorientáció és a pályakövetés

Az új törvény a pályaorientáció kérdését minden érintett – tehát a szülők, az alapfokú oktatási intézmények, a szakképző iskolák, a felnőttképzési intézmények, a munkaügyi szervezetek, a felsőoktatási intézmények és a munkáltatók – tekintetében törvényi szintre emeli. Kimondja, hogy a pályaorientációs szolgáltatásban minden tanulónak a megfelelő döntési pontok előtt egyszer legalább részesülnie kell az eredményes továbblépést megalapozó döntés meghozatalának elősegítése érdekében.

A pályakövetési feladatok szabályozása lehetővé teszi, hogy egy olyan visszajelző információs rendszer alakuljon ki, amely a szakmák hasznosulására és a szakmai bizonyítvány megszerzését követő elhelyezkedésre vonatkozó adatok alapján kellő segítséget nyújt a szakmaszerkezetet kialakító, a szakmák tartalmát befolyásoló és az egyes képzések indítását engedélyező döntéshozóknak. A pályakövetési rendszer nem az egyének személyes életútját követi végig, hanem a begyűjtött információk szerint feldolgozott, rendszerezett adatok alapján nyújt tájékoztatást a szakképzési döntéshozók számára. Ennek érdekében lehetővé teszi a törvény, hogy az Országos Egészségbiztosítási Pénztár és a Nemzeti Adó- és Vámhivatal adatokat szolgáltasson a foglalkoztatottakról a pályakövetési rendszer működtetéséért felelős szervnek, amely szerv ezeket az adatokat kezelheti, feldolgozhatja és más adatbázisokkal is összekapcsolhatja.

t) Átmeneti rendelkezések

A törvény kiterjedt és valamennyi kérdést rendező átmeneti szabályozást tartalmaz, ami a hatályon kívül helyezett régi és a hatályba lépő új szakképzési törvény egymást követő szabályozásából ered. Az új törvény megteremti a térségi integrált szakképző központok átalakulásának jogi kereteit, és lehetőséget ad arra, hogy a térségi integrált szakképző központok fejlesztésére fordított uniós források ne kerüljenek veszélybe. Ennek érdekében átmeneti szabályozást tartalmaz az állami fenntartású szakképző iskolák feladatellátásával kapcsolatban is.

Az új szakképzési törvény általános hatályba lépési időpontja, 2012. január 1-je és a nemzeti köznevelésről szóló törvény 2012. szeptember 1-jei életbe lépése közötti időpontra vonatkozóan előírja, hogy mely jogszabályok rendelkezései alkalmazandóak az átmeneti időszakban.

A szakképző iskolában szakmai elméleti és gyakorlati tárgyat oktatóra vonatkozóan, a térítésmentesen igénybe vehető szolgáltatásokra és a gazdálkodó szervezetnél folyó gyakorlati képzésben gyakorlati oktatóként foglalkoztatottakra a mestervizsga követelményeinek teljesítése tekintetében is átmeneti szabályok kerültek megalkotásra. Lehetővé teszi a törvény, hogy a szakmai vizsgát szervező intézmény 2013 tavaszáig az eddigi szabályoknak megfelelőn tegyen eleget a szakmai vizsgaszervezéssel kapcsolatos feladatoknak.

Az átmeneti rendelkezések meghatározzák, hogy meddig kell kiadni a megváltozott tartalmú és az új törvénynek megfelelő Országos Képzési Jegyzéket, szakmai és vizsgakövetelményeket és a szakképzési kerettanterveket.

u) Egyéb rendelkezések

Az új szakképzési törvény a szakképzési dokumentumok tartalmának kialakítása során figyelemmel volt az egész életen át tartó tanuláshoz szükséges európai referenciakeret által meghatározott nyolc kulcskompetencia-területre valamint az európai uniós irányelvekre, ajánlásokra és egyéb nemzetközi dokumentumokra is.

„Lapozz bele!” módban ezek az oldalak nem érhetőek el.

Kérjük, vásárolja meg a teljes elektronikus könyvet weboldalunkon.

This page is not available in preview mode.

Should you wish to access the complete text, please purchase the full version of this e-book at our webpage.