dr. Kőszegfalvi Edit

Új munkajogi szabályok az egészségügyben

Ügyelet, készenlét, munkaidő-beosztás

Kiadja a

CompLex Kiadó Jogi és Üzleti Tartalomszolgáltató Kft.

Budapest, 2012

1117 Budapest, Prielle Kornélia u. 21–35.

Telefon: (40) 464-565

Fax: +36 (1) 464-5657

e-mail: info@complex.hu

www.complex.hu

Felelős vezető: a CompLex Kiadó Kft. igazgatója

Kiadásért felelős: Tóth Gábor

Kiadványok szerkesztéséért felelős: dr. Vajda Krisztina

Felelős szerkesztő: Garai Andrea

Műszaki kiemelt főmunkatárs: Schuller Krisztina

Műszaki szerkesztők: Kerek Imréné, Szász Zoltán

Fedélterv és tördelés: CompLex Kiadó Kft. DTP-csoport

ISSN 2063-2282

ISBN 978 963 295 012 9

Termékkód: YEB1297

Kiadványaink megtekinthetőek és megvásárolhatóak szakkönyvesboltunkban a Kiadó címén, továbbá a www.complex.hu portálon.

Minden jog fenntartva, beleértve a sokszorosítás és a mű bővített, illetve rövidített változatának kiadási jogát is.
A Kiadó írásbeli hozzájárulása nélkül sem a teljes mű, sem annak bármely része semmiféle formában (fotokópia, mikrofilm vagy más hordozó) nem sokszorosítható.

EGÉSZSÉGÜGYI KISKÖNYVTÁR 3.

Szerző:

dr. Kõszegfalvi Edit

A kézirat lezárva:
2012. június 30.

© dr. Kõszegfalvi Edit, Budapest, 2012

© CompLex Kiadó Jogi és Üzleti Tartalomszolgáltató Kft., Budapest, 2012

A CompLex Kiadó Kft. az 1795-ben alapított Magyar Könyvkiadók és Könyvterjesztők Egyesülésének a tagja.

A szerzőről

Dr. Kőszegfalvi Edit a Bács-Kiskun Megyei Kórház jogtanácsosa, biztosítási-munkajogi szakjogász, jelenleg az ELTE egészségügyi szakjogász képzésében vesz részt. A kórház jogi osztályát vezeti, az intézeti munka mellett a kórházújság jogi rovatának vezetője, számos munkajogi, egészségügyi könyv szerzője, társszerzője. Az Egészségügyi Gazdasági Vezetők Egyesületének alelnöke, több évig a Betegjogi Közalapítvány kurátori tisztségét töltötte be.

Publikációs tevékenysége mellett felnőttképzésben részt vesz a Semmelweis Egyetem menedzser képzésében, munkajogot tanít. A Pázmány Péter Katolikus Egyetem jogi szakokleveles orvos és egészségügyi szakember képzésében pedig egészségügyi vállalkozási jogot és felelősségbiztosítást tanít.

Több munkajogi tárgyú jogszabály megalkotásában szakértői minőségben vesz részt.

Előszó

2012. július 1-jével a Munka törvénykönyve hatálybalépése mellett az egészségügyi dolgozókra vonatkozó speciális ágazati szabályok is jelentős mértékben módosultak. A munkaidőre, pihenőidőre és az illetménytáblára vonatkozóan az általános munkajogi szabályok csak az ágazati szabályokkal együtt alkalmazhatóak. Ezért fontosnak tartottuk, hogy az új Munka törvénykönyve hatálybalépésével egyidejűleg az olvasók megismerjék ezeket a speciális ágazati szabályokat.

Mindazon egészségügyi szolgáltatóknak, akik alkalmazotti jogviszonyban foglalkoztatnak egészségügyi dolgozókat, függetlenül attól, hogy a Munka törvénykönyve vagy a közalkalmazotti törvény hatálya alá tartoznak, az ismertetésre kerülő speciális szabályokat kell alkalmazniuk.

A kiadvány szükségességét az is indokolta, hogy ágazati illetménytábla került megfogalmazásra, az orvosok, illetőleg az egészségügyi szakdolgozók tekintetében.

A közalkalmazotti törvény szabályai még az új Munka törvénykönyve hatálybalépéséhez kapcsoltan is folyamatosan változnak, ezért célszerűnek tartottuk, ha ezt külön kiadványban tesszük közzé.

Bízunk benne, hogy kiadványunkkal segítséget tudunk nyújtani az egészségügyi járó- és fekvőbeteg-ellátásban munkáltatóként tevékenykedő egészségügyi szolgáltatóknak, hogy jogszerűen tudják a munkaidő, pihenőidő illetménytábla szabályait alkalmazni.

Budapest, 2012. június 30.

dr. Kőszegfalvi Edit

Egészségügyi dolgozókra vonatkozó speciális munkajogi szabályozások

Áttekintés

A munkaidőre, pihenőidőre és az illetménytáblára vonatkozóan az általános munkajogi szabályok csak az ágazati szabályokkal együtt alkalmazhatóak.

Mindazon egészségügyi szolgáltatóknak, akik alkalmazotti jogviszonyban foglalkoztatnak egészségügyi dolgozókat, függetlenül attól, hogy a Munka törvénykönyve vagy a közalkalmazotti törvény hatálya alá tartoznak, az ismertetésre kerülő speciális szabályokat kell alkalmazniuk. Tekintsük át ezeket az egészségügyi tevékenység végzésének egyes kérdéseiről szóló 2003. évi LXXXIV. törvény (a továbbiakban: jogállási törvény) vonatkozásában.

1. Az egészségügyi tevékenység végzése – a munkarend

Az egészségügyi szolgáltató feladatellátásához igazodik a vele alkalmazotti jogviszonyban állók munkarendje. Az egészségügyi szolgáltató, mint munkáltató, tevékenysége szerint az alábbi munkarendeket alkalmazhatja:

– megszakítás nélküli munkarend,

– egy vagy többműszakos munkarend,

– több műszakos munkarend.

1.1. Megszakítás nélküli munkarend

A Munka törvénykönyvéről szóló 2012. évi I. törvény (a továbbiakban: Munka tv.) 90. § a) pontjában foglalt fogalom kerül alkalmazásra az egészségügyi szolgáltató esetében is. Az egészségügyi ágazat társadalmi közszükségletet elégít ki, erre tekintettel alkalmazható a megszakítás nélküli munkarend az egészségügyi szolgáltató munkáltatóknál.

Ha az egészségügyi szolgáltató megszakítás nélküli munkarendben végzi a tevékenységet, akkor az egészségügyi dolgozók a feladatokat műszak szerinti munkarendben, egészségügyi ügyeletben, készenlétben vagy rendkívüli munkavégzés keretében végezhetik. Azaz, a munkáltató döntése alapján kerül meghatározásra, hogy adott egészségügyi dolgozó milyen munkarendben látja el a feladatát.

Nem kizárólag a műszak szerinti beosztás alkalmazható a megszakítás nélküli munkarend esetén, hanem műszakbeosztás mellett ügyeleti-készenléti szolgálat is szervezhető, illetőleg a rendes munkaidőt meghaladóan rendkívüli munkavégzést is elrendelhet a munkáltató. 

Például a folyamatos betegellátás orvosi munkakörben megszervezhető úgy is, hogy az egyműszakos munkarendet követően ügyeleti-készenléti szolgálat kerül elrendelésre. A munkáltató ezzel szemben a fekvőbeteg osztályokon az ápolói munkakörben többműszakos munkarenddel biztosíthatja a folyamatos betegellátást.

A munkáltató a rendes munkaidő ledolgoztatását követően a törvényi feltételek figyelembevételével rendkívüli munkavégzést is elrendelhet. Az egészségügyi dolgozók vonatkozásában a napi munkaidő-beosztást meghaladó, és a munkaidőkereten felüli munkavégzés, továbbá a készenlét alatti munkavégzés minősül rendkívüli munkavégzésnek, az ügyelet alatti munkavégzés nem tartozik ide. Igaz ugyan, hogy az ügyeleti szolgálat teljes tartama munkaidő, ezen belül azonban nem válik ketté rendelkezésre állási, úgymond ügyeleti időre és a munkavégzési időtartam rendkívüli munkavégzésre.

A munkáltató munkakörönként eltérő munkarendet alkalmazhat. Azaz, a munkáltató biztosíthatja úgy a folyamatos, megszakítás nélküli betegellátást, hogy egyes munkakörökben többműszakos munkarendet alkalmaz, más munkakörökben pedig egyműszakos munkarend mellett ügyeleti készenléti szolgálatot rendel el.

A munkarend meghatározása a munkáltató feladata, nem része a kinevezési okmánynak, illetve a munkaszerződésnek. Természetesen a jogviszony létesítésekor tájékoztatni kell a dolgozót, hogy adott munkakörben milyen munkarendben végzi a munkáját, és amennyiben e körben változásra kerülne sor, akkor erről is tájékoztatni kell.

Például egy ápolói munkakörben foglalkoztatott esetében a kinevezési okmánynak vagy a munkaszerződésnek a törvényes munkaidő mértékét kell tartalmaznia. Ugyanakkor a Munka tv. 46. §-a szerinti napi pihenőidőről adott tájékoztatójában célszerű jeleznie a munkáltatónak, hogy többműszakos munkarendben fogja alkalmazni. Ha ebben a későbbiekben változásra kerülne sor, akkor ismételten tájékoztatni kell az ápolót, hogy a munkarendje a többműszakos munkarendből pl. egyműszakos munkarendre változik, a hozzá kapcsolódó ügyeleti készenléti szolgálat ellátásával.

Fontos hangsúlyozni, hogy a munkarend meghatározásánál az egészségügyi szolgáltató tevékenységének van jelentősége. Ha ez a tevékenység kimeríti a Munka tv. 90. §-ában meghatározott megszakítás nélküli feltételrendszert, akkor az egészségügyi szolgáltató megszakítás nélkül működő munkáltatónak minősül. Ez alapján a megszakítás nélküli munkarendre vonatkozó speciális szabályok is alkalmazhatóak a vele jogviszonyban álló alkalmazotti dolgozókra.

1.2. Egy- vagy többműszakos munkarend

Ha az egészségügyi szolgáltató nem megszakítás nélkül működik, hanem a működése korlátozott, és 22.00 óra és reggel 6.00 óra között nem nyújt egészségügyi szolgáltatást, akkor egy-, vagy többműszakos munkarendet kell megállapítani. Általában a járóbeteg-szakellátásnál, illetőleg az alapellátásnál alkalmaznak ilyen egy-, vagy többműszakos munkarendet.

Például, ha a járóbeteg-szakrendelésnél a szakrendelés délelőtt és délután is szolgáltatást nyújt, akkor kétműszakos munkarend kerülhet megállapításra, egy háziorvosi betegellátásnál pedig egyműszakos munkarend. Ugyanis ez a szabály a háziorvosi ügyeleti szolgálat vonatkozásában nem alkalmazható.

Szükséges azonban kiemelni önmagában azt a tényt, ha az egészségügyi szolgáltató egy-, vagy többműszakos munkarendben végzi a tevékenységét, nem jelenti azt, hogy a vele alkalmazotti jogviszonyban álló valamennyi dolgozó ilyen munkarendben dolgozik. Ugyanis, ha az egészségügyi szolgáltató délelőtt és délután is biztosít szakrendelést a betegeknek, és erre tekintettel két műszakot szervez, ez nem zárja ki, hogy adott szakrendelést ellátó asszisztens tekintetében egyműszakos munkarendet alkalmazzon. Azaz, lehet olyan dolgozó, aki nem két műszakban végzi a tevékenységét, hanem mindig délelőtti műszakban, az ő esetében bár a munkáltató kétműszakos munkarendben nyújt szolgáltatást, egyműszakos munkarendet kell meghatározni.

A műszakbeosztás meghatározásánál a munka törvénykönyve szabályait kell alkalmazni, azaz műszak esetében a dolgozóknak egymást váltva kell a tevékenységüket végezni. Ugyanakkor bizonyos ölelkező időtartamok nem zárják ki a két-, vagy többműszakos munkarendnek az alkalmazását.

1.3. Többműszakos munkarend

Az egészségügyi szolgáltatónál több műszakot kell szervezni, ha az egészségügyi szolgáltatást oly módon biztosítja, hogy az nem elérhető 24 órán keresztül, de több mint 10 órán át nyújtja ezt a szolgáltatást.

A jogalkotó a többműszakos munkarend vonatkozásában feltételként írja elő a 10 órán keresztül történő szolgáltatás nyújtását, amely 00 óra és 24 óra közötti időtartamban bármikor megvalósulhat.

1.4. Egészségügyi ügyelet, készenlét

A munkáltató az egészségügyi szolgáltatás nyújtása vonatkozásában részben saját maga határozza meg a munkarendjét, ugyanakkor tartalmazza a törvény azt a megkötést, hogy folyamatos betegellátás egészségügyi ügyelet és készenlét szervezésével akkor biztosítható, ha az egészségügyi szolgáltatót külön jogszabály nem kötelezi a műszakszervezéssel történő ellátás biztosítására. Ugyanis az egészségügyi ellátás folyamatos működtetésének egyes szervezési kérdéseiről szóló 47/2004. (V. 11.) ESzCsM rendelet a mellékletében előírja, hogy a mentés és a sürgősségi betegellátó osztályon és sürgősségi centrumban a folyamatos betegellátást műszakok szervezésével kell biztosítani. Azaz, a munkáltató által meghatározott munkarendnek ezeken a területeken igazodni kell ezen jogszabályi előíráshoz.

2. Munkaidő–pihenőidő

2.1. Munkaidőkeret

A munkaidőkeret a munkáltató számára egy rugalmas munkaerő-gazdálkodást biztosít, hiszen a munkaidőkereten belül kell a törvényes munkaidőt, a heti munkaidőt, az önkéntes többletmunka mértékét, a havi 14 ügyeleti-készenléti, illetőleg a készenlét vonatkozásában előírt havi 10 készenléti korlátot betartania. Az egészségügyi alkalmazottak vonatkozásában, amennyiben a munkáltató megszakítás nélküli munkarendben dolgozik, akkor 6 havi munkaidőkeret állapítható meg. Nagyon fontos tehát, hogy két feltételt is előír a jogalkotó a 6 havi munkaidőkeret alkalmazásakor.

Egyrészt az egészségügyi szolgáltatónak megszakítás nélküli munkarendben kell dolgoznia. Azaz, ha a munkáltató csak egy-, vagy kétműszakos munkarendben, vagy csupán több műszak szervezése mellett végzi a tevékenységét, akkor ezt a 6 hónapos munkaidőkeret szabályát nem alkalmazhatja. Ebben az esetben a Munka tv. általános szabályai az irányadóak, azaz egyoldalúan a munkáltató 4 havi munkaidőkeretet rendelhet el, vagy kollektív szerződésben állapodhat meg magasabb mértékű munkaidőkeretben.

Másrészt ez a szabály kizárólag egészségügyi dolgozók vonatkozásában alkalmazható. Tehát az egészségügyi szolgáltatóval alkalmazotti jogviszonyban álló olyan dolgozó, aki egészségügyi szakképesítéssel rendelkezik, vagy az egészségügyi szakképesítéssel rendelkező dolgozó munkáját közvetlenül segíti azzal, hogy közvetlenül közreműködik abban. Így önmagában nem elegendő, ha a munkáltató megszakítás nélküli munkarendet alkalmaz, hiszen ha az adott dolgozó a gazdasági műszaki területen dolgozik, azaz nem minősül egészségügyi dolgozónak, akkor a 6 havi munkaidőkeret szabálya nem alkalmazható.

Ha a kettős feltétel fennáll, akkor a munkáltató egyoldalú intézkedésével dönthet a munkaidőkeret mértékéről, azaz egyoldalúan meghatározhatja a 6 havi munkaidőkeretet. Ez azonban egy felső limit, természetesen lehetőség van alacsonyabb munkaidőkeret alkalmazására is. Azaz a jogalkotó csupán a maximális időtartamot határozza meg, és a munkáltatóra bízza: ezen belül milyen mértékű munkaidőkeretet rendel el, és ehhez nem kell kollektív szerződéses megállapodás.

Különösen az önkéntes többletmunkánál és a havi ügyeleti-készenléti szolgálati limitnél van nagy jelentősége a munkaidőkeretnek. Hiszen az elrendelhető ügyelet vonatkozásában a heti 8 órás munkaidőkeret mértékben kell összeszámolni, és 6 hónap alatt van lehetősége úgymond egyenetlenül felhasználni ezt az időtartamot. A törvényes munkaidő esetében is lehet, hogy egyik hónapban a törvényes munkaidőt meghaladóan dolgozik a dolgozó, a következő hónapokban azonban, ha kevesebbet dolgozik, akkor a munkaidőkeret átlagában a kötelező havi óraszám teljesítésre kerül.

A munkaidőkeret kezdő- és befejező időpontjáról a dolgozót tájékoztatni kell, mivel pontosan tudnia kell, hogy a munkáltató milyen munkaidőkeretet alkalmaz, és annak mi a kezdő és mi a befejező időpontja.

Fontos hangsúlyozni, hogy a Munka tv. 98. §-ában meghatározott elszámolási időszak jogintézménye az egészségügyi dolgozók tekintetében nem alkalmazható.

2.2. Heti munkaidő

A munkáltató által elrendelhető heti munkaidő mértéke a 48 órát nem haladhatja meg, munkaidőkeret alkalmazása esetén ezt munkaidőkeret átlagában kell számolni. Azaz, a törvényes munkaidőt meghaladóan a munkáltató által elrendelt ügyelet, illetőleg rendkívüli munkavégzés időtartamát is figyelembe véve ez átlagban a heti 48 órát nem haladhatja meg.

Fontos szabály, hogy a heti munkaidő mértéke tekintetében az ügyelet minden óráját munkaidőnek kell tekinteni. Készenléti szolgálat teljes időtartama azonban nem számít bele, kizárólag a készenlét alatti munkavégzés, amely rendkívüli munkavégzésként kerül figyelembevételre, és így értelemszerűen a heti 48 órás munkaidőkeretbe is beszámításra kerül.

Az egészségügyi dolgozók vonatkozásában azonban lehetőség van önkéntes többletmunka vállalására, azaz a heti 48 órán felül további heti 12 óra önkéntes többletmunka-vállalásra kerülhet sor, illetőleg ha egészségügyi feladat ellátására kerül sor, akkor a 12 órát meghaladóan további 12 óra önkéntes többletmunka vállalható. Azaz, ha az önkéntes többletmunka kizárólag egészségügyi ügyeletellátásra vonatkozik, az a 24 órát is elérheti heti átlagban. Munkaidőkeret alkalmazásában a heti 12 órás és heti 24 órás többletmunka-mértéket is a teljes munkaidőkeret viszonylatában kell figyelembe venni.

Ez a szabály tehát azt jelenti, hogy az egyes dolgozók vonatkozásában az elrendelhető 48 órás munkaidőn túl önkéntes többletmunka vállalása esetén a heti munkaidő elérheti a 60 órát, illetőleg a 72 órát, ha egészségügyi ügyeleti feladat ellátására vonatkozik az önkéntes többletmunka.

2.3. Napi munkaidő

Az egészségügyi dolgozó vonatkozásában a 12 órás munkaidőlimit meghatározásra kerül, azaz főszabály szerint a napi munkaidő a 12 órát nem haladhatja meg. Ezen főszabály alól akkor van kivétel, ha az egészségügyi dolgozó ügyeleti feladat ellátásában vesz részt, mert ebben az esetben meghaladhatja napi munkaideje a 12 órát, de azzal a korlátozással, hogy a 12 órát meghaladó időtartamban csak egészségügyi ügyelet látható el.

A 12 órás napi munkaidőt meghaladó ügyeleti feladatellátás három formában valósulhat meg, amelyek az alábbiak:

– rendes munkaidőben (ld. 2.3.1),

– önkéntes többletmunkaként (ld. 2.3.2),

– munkáltató által elrendelt ügyeletként (ld. 2.3.3).

2.3.1. A 12 órát meghaladó ügyeleti feladatellátás rendes munkaidő terhére

Az egészségügyi dolgozó vonatkozásában lehetősége van a munkáltatónak arra, hogy hetente 16 óra ügyeleti feladatellátást rendeljen el rendes munkaidő terhére. Ebben az esetben a dolgozó a rendes munkaidejében – a törvényes munkaidejének egy részében – ügyeleti feladat fog ellátni. Ha ilyen ügyeleti feladat ellátásáról van szó, akkor a munkáltató megteheti, hogy két (naptári) hetente egy alkalommal a 12 órát meghaladó munkavégzés keretében elrendelje ügyeleti feladat ellátását.

A gyakorlat nyelvére lefordítva ez azt jelenti, hogy beoszthatja 24 órás rendes munkaidőben is a munkáltató a dolgozót kéthetente azzal, hogy a 12 órát meghaladóan már csak ügyeleti feladat ellátására kerülhet sor. Ha a munkáltató az ügyeleti szolgálatot délután 16 és másnap reggel 8 óra között nyújtja, akkor megteheti kéthetente, hogy a dolgozó reggel 8-tól délután 16 óráig a műszak szerinti feladatellátást követően folytatja a munkáját és 16 órától ügyeleti feladatot lát el. Ebben az esetben az egészségügyi dolgozó 12 órát meghaladóan végzi a munkáját, azonban a 12 órát meghaladó munkavégzése ügyeleti feladat ellátására vonatkozhat, amelyet azonban rendes munkaideje terhére lát el.

A korlát pedig az, hogy – bár heti 16 óra áll rendelkezésre a munkáltatónak, hogy rendes munkaidő terhére ügyeleti feladatot lásson el –, mégis kizárólag kéthetente van lehetőség arra, hogy ez 12 órát meghaladóan kerüljön felhasználásra.

2.3.2. 12 órát meghaladó ügyeleti feladatellátás önként vállalt többletmunka terhére

A törvény lehetőséget biztosít arra, hogy az egészségügyi dolgozó, ha kizárólag ügyeleti feladatot lát el, akkor hetente 24 óra önkéntes többletmunkát vállaljon. Arra szintén van lehetőség, hogy e 24 órás munka terhére 12 órát meghaladóan munkavégzésre kerüljön sor, ügyeleti feladatellátás keretében.

Itt nincs időbeli korlát, azaz a jogalkotó nem határozta meg, hogy hetente hány ilyen 12 órát meghaladó önkéntes többletmunka terhére történő ügyeleti feladat ellátására kerülhet sor.

2.3.3. 12 órát meghaladó ügyeleti feladatellátás munkáltató által elrendelt ügyeleti szolgálat keretében

A munkáltató a heti 48 órás munkaidőlimitet figyelembe véve évi 416 óra erejéig rendelhet el ügyeleti feladatellátást az egészségügyi dolgozó részére. Ezen munkáltató által történt ügyeleti feladatellátás elrendelése esetén szintén van lehetőség arra, hogy a 12 órás munkaidőlimitet meghaladó további munkavégzésre kerüljön sor.

A jogalkotó két (naptári) hetente legfeljebb egy alkalommal ad erre lehetőséget, azaz, amikor akár 24 órás munkaidő is elrendelhető az egészségügyi dolgozó számára azzal, hogy ebből legalább 12 óra munkáltató által történő ügyeleti feladat ellátásával valósul meg.

Például a munkáltató elrendelheti, hogy a 8 órás munkaidőt meghaladóan 16 órás ügyeleti szolgálatot lásson el az egészségügyi dolgozó, azaz délután 16.00 óra és reggel 8.00 óra között ügyeleti szolgálatot biztosítson. Ebben az esetben a dolgozó a munkaidőt meghaladóan végez ügyeleti szolgálatot, 24 órás munkaidőt tölt bent a munkahelyén. Azaz egy havi ügyeleti beosztásnál két alkalommal a munkáltató megteheti, hogy a rendes munkaidőt meghaladóan az elrendelhető ügyelet terhére ügyeleti szolgálatot rendeljen el, és ebben az esetben a napi munkaidő a 12 órát meghaladhatja. De arra is lehetősége van, hogy az elrendelhető ügyeleti óraszámot egy 24 órás ügyeleti szolgálatra használja fel, hiszen kéthetente 12 órát meghaladó munkaidő is elrendelhető az egészségügyi dolgozó számára. A munkáltatónak a munkaidő-beosztása során arra kell figyelni, hogy az általa elrendelhető ügyeleti szolgálatot kéthetente használhatja fel 12 órát meghaladó mértékben. Arra nincs lehetőség, hogy egy héten kettő elrendelhető ügyelet terhére történjen a dolgozó ügyeleti szolgálatba való beosztása, hiszen a 12 órás munkaidőlimit ezt bekorlátozza.

A napi 12 órás limitet meghaladó munkaidő elrendelésénél jól látható, hogy a jogalkotó korlátozza az ilyen munkaidő-beosztás lehetőségét. Ugyanakkor rendes munkaidő és az elrendelhető ügylet terhére – kéthetenkénti elrendelési lehetőséget figyelembe véve – hetente egy alkalommal elrendelhető a 12 órát meghaladó munkaidő-beosztás, csak más és más jogcímen lehet elrendelni az ügyeleti feladatellátást, részben munkáltató által elrendelhető ügyelet, részben pedig rendes munkaidő terhére történő ügyeleti feladatellátás címén.

Nagyon fontos szabály, hogy mind a napi, mind a heti munkaidő vonatkozásában az ügyelet teljes időtartamát munkaidőnek kell tekinteni, és ebbe az időtartamba beleszámít mind a rendes munkaidő, mind az ügyeleti feladatellátás, mind pedig a rendkívüli munkavégzés és a készenléti szolgálat alatti munkavégzés.

2.4. Napi pihenőidő

Az egészségügyi dolgozók vonatkozásában a Munka törvénykönyvéhez hasonló módon kerül szabályozásra a napi pihenőidő.

Főszabály szerint az egészségügyi tevékenység befejezése és a következő munkarend szerint megkezdett egészségügyi tevékenység között legalább 11 óra időtartamú, megszakítás nélküli pihenőidőt kell biztosítani.

Ezen általános 11 órás napi pihenőidőre vonatkozó szabály alól a kollektív szerződés nem térhet el, hiszen a jogállási törvény általánosságban mondta ki, hogy kollektív szerződés többek között a munkaidőre vonatkozó szabályok vonatkozásában csak a dolgozó javára térhet el, azaz kedvezőtlenebb napi pihenőidő-mérték kollektív szerződésben sem szabályozható. Ugyanakkor bizonyos feltételek fennállása esetén lehetőség van arra, hogy a felek megállapodásban a megszakítás nélküli 11 órás napi pihenőidő mértékét 8 órára csökkentsék.

Itt azonban három feltételnek kell teljesülnie, amelyek az alábbiak:

a) az egészségügyi szolgáltató munkáltatónak megszakítás nélkül kell működni,

b) csak egészségügyi dolgozó esetében alkalmazható a szabály,

c) felek között írásbeli megállapodásnak kell lennie.

Ha ez a három feltétel fennáll, akkor a napi pihenőidő 8 órára csökkenthető.

A jogalkotó nem szabályozza, hogy a megállapodás határozott vagy határozatlan időtartamú legyen, hogyan mondható fel, ezt a felek saját maguk rendezhetik. Azaz, határozatlan időre szóló megállapodást is köthetnek a napi 8 órás pihenőidő tekintetében, ebben az esetben azonban szükséges a megállapodásban szabályozni, hogy ezt hogyan lehet felmondani.

Ugyanakkor arra is lehetőség van, hogy a felek határozott időtartamban határozzák azt meg, hogy a napi 11 órás limitből napi 8 órás pihenőidő illesse meg a dolgozót. Ebben az esetben a dolgozó és a munkáltató egy meghatározott időintervallumon belül állapodik meg abban, hogy a 11 órás napi pihenőidő napi 8 órás pihenőidő lesz.

Kizárólag a felek megállapodása dönti el, hogy a napi pihenőidő-limit vonatkozásában született megállapodás határozott vagy határozatlan időtartamra kerül megkötésre.

Főszabály szerint a napi pihenőidőt egy 24 órás időintervallumon belül kell kiadni, ugyanakkor egészségügyi ügyelet ellátása esetén – mivel a napi munkaidő a 12 órát meghaladhatja –, a napi pihenőidő az ügyelet után kerül kiadásra.

A jogalkotó az egészségügyi ügyelet vonatkozásában úgy szabályozza a napi pihenőidő kiadását, hogy közvetlenül az egészségügyi ügyeletet követően kell azt kiadni. Azaz, ha a rendes munkaidőt meghaladóan ügyeleti szolgálat kerül ellátásra, vagy a napi munkaidő egy részében ügyeleti feladatot lát el, ebben az esetben a munkaidőt meghaladóan vagy ügyeleti szolgálatot követően kerül sor a napi pihenőidő kiadására. Így, ha hétköznap a rendes munkaidőt meghaladóan egy 16 órás ügyeleti szolgálat kerül ellátásra délután 16 óra és másnap reggel 8 óra között, akkor reggel 8 órát követően közvetlenül kell a napi pihenőidőt a dolgozó részére kiadni.

Ha a felek között megállapodás megkötése nem történt meg, akkor megszakítás nélkül 11 órát, ha pedig megállapodás került megkötésre, akkor megszakítás nélkül 8 óra pihenőidőt kell biztosítani. Azaz, a dolgozó a következő napon nem fog munkát végezni, legalábbis 11 óra vagy 8 óra időtartamban. Ez azt eredményezi, hogy nem az általános munkarendben fognak munkát végezni az egészségügyi ügyeletet ellátók, hiszen a napi pihenőidő kiadása miatt hétköznapokon az ügyeleti szolgálat bejezését követően nem kerül sor munkavégzésre.

Fontos szabály, hogy a napi pihenőidő nem vonható össze, azt ki kell adni, kizárólag egészségügyi ügyeletellátás esetén ad a jogalkotó lehetőséget arra, hogy az ügyeleti szolgálatot követően, és ne egy 24 órás időintervallumon belül kerüljön az kiadásra.

Nincs tehát arra lehetőség, hogy az ügyeleti szolgálatot követően az érintett egészségügyi dolgozó folytassa a munkáját és úgymond összegyűjtse a napi pihenőidőket, és azokat összevontan vegye ki, hanem ezt számára a munkáltatónak kötelező módon biztosítania kell.

A napi pihenőidő időtartama főszabály szerint 11 óra, ez azt is eredményezi, hogy adott naptári napon belül, ha a 11 órás napi pihenőidő eltelt, ismételten munkavégzés rendelhető el az egészségügyi dolgozó számára.

Például, ha egy hétfői ügyeletet követően kedden reggel 8-tól a dolgozó este 7 óráig tölti a napi pihenőidejét, nem kizárt, hogy este 8 és reggel 8 között a munkáltató ismételten ügyeleti szolgálatot rendeljen el számára, akár úgy is, hogy rendes munkaidő terhére ügyeleti feladatellátással bízza meg.

Annak sincs akadálya, hogy este 7-től másnap reggel 8 óráig készenléti szolgálat kerüljön elrendelésre, hiszen ha a készenléti szolgálat alatt munkavégzésre kerül sor, akkor is már az ügyeleti szolgálat befejezése és az ismételt munkavégzés között a 11 órás napi pihenőidő biztosításra kerül.

A készenléti szolgálat azonban csak a 11 óra pihenőidő letöltését követően rendelhető el, hiszen ha a készenléti szolgálat alatt munkavégzésre kerül sor, és már az ügyeleti szolgálatot követően történne a készenléti beosztás, akkor egy készenléti szolgálat alatti munkavégzés miatt lehet, hogy a napi 11 órás pihenőidő nem kerülne biztosításra, erre pedig nem ad lehetőséget a jogalkotó.

A napi pihenőidő azonban nem a munkaidő terhére kerül kiadásra, tehát erre az időtartamra illetmény az érintett dolgozót nem illeti meg. Ugyanakkor alkalmazni kell a Munka tv. 140. §-ában foglalt szabályt, amely kimondja, ha a munkáltató a foglalkoztatási kötelezettségének a beosztás szerinti munkaidőben nem tesz eleget, emiatt a dolgozó nem károsodhat, azaz a kiesett időre is kell a munkabért, illetményt folyósítani. Azaz, ha olyan munkaidő-beosztás készül el, amely keretében a munkáltató nem dolgoztatja le a törvényes munkaidőt, ebben az esetben is a dolgozó számára az alapbért meg kell fizetnie.

Speciális ágazati szabály e körben nem került megfogalmazásra, azaz 2012. július 1-étől a jogállási törvény nem szabályozza ezt a kérdést, de mögöttes jogszabályként alkalmazni kell a Munka törvénykönyvének idevonatkozó szabályait. Azaz, a munkáltató nem teheti meg, hogy amennyiben a napi pihenőidő kiadása miatt nem tudja a törvényes munkaidőt ledolgoztatni, akkor a kiesett időtartamra járó munkabért ne fizesse meg. Ugyanis a munkáltató kötelezettsége a munkaidő-beosztás alapján a törvényes munkaidő ledolgoztatása.

Például, ha a hétköznapi ügyeleti szolgálatot követően biztosított napi pihenőidő miatt a 174 órás kötelező munkaidő helyett csak 150 órás munkaidőt teljesít az érintett egészségügyi dolgozó, ebben az esetben is meg kell kapnia a havi illetményét, munkabérét. Nem lehet a 174 és a 150 óra közötti különbözetre járó illetményt levonni a dolgozó munkabéréből, azaz nem lehet azt megtenni, hogy a 150 óra teljesített munkaidőre arányos havi illetményt állapítson meg a munkáltató, hanem a kinevezési okmányban, munkaszerződésben szereplő törvényes munkaidőre járó havi illetményt, munkabért kell az érintett számára fizetnie.

2.5. Heti pihenőnap, heti pihenőidő

Az egészségügyi dolgozók vonatkozásában is a Munka törvénykönyve általános heti pihenőnap, heti pihenőidőre vonatkozó szabályai az irányadóak (Munka tv. 105. §, és 106. §). Azaz, a munkáltató vagy heti pihenőnapot vagy heti pihenőidőt biztosít. A munkáltató döntése alapján történik ennek a biztosítása azzal, hogy a munkavállalót hetente 2 pihenőnap illeti meg, illetőleg heti pihenőnapok helyett a munkáltató hetente legalább 48 órát kitevő, megszakítás nélküli heti pihenőidőt biztosíthat.

Ha a munkáltató egyenlőtlen munkaidő-beosztást alkalmaz, akkor a heti pihenőnapok egyenlőtlenül is beoszthatóak, azzal, hogy megszakítás nélküli munkarend és a többműszakos munkarend esetén 6 nap után 1 pihenőnapot ki kell adni. Azaz munkaidőkeret átlagában, egy megszakítás nélküli munkarendben foglalkoztatott egészségügyi dolgozónál a munkáltató már megteheti, hogy nem minden héten biztosítja a heti pihenőnapokat, hanem a munkaidő végén összevontan kiadja, de 6 nap után 1 heti pihenőnapot ki kell adni.

Ha a munkáltató pihenőnap helyett pihenőidőt biztosít, akkor a 48 óra helyett megteheti az egyenlőtlen munkaidő-beosztásnál, hogy egyes hetek vonatkozásában heti 40 óra pihenőidőt biztosít azzal, hogy a munkaidőkeret végére átlagosan a heti 48 órás pihenőidőnek ki kell jönnie.

A jogállási törvény kizárólag a jogszabályban meghatározott egészségkockázatok között munkát végzők esetében határoz meg speciális szabályt.

Főszabály szerint ugyanis, aki ilyen munkát végez, annak a heti pihenőnapok összevontan egyenlőtlenül nem adhatóak ki. Ugyanakkor a jogállási törvény kimondja, hogy ha az ún. jogszabályban meghatározott egészségkárosító kockázatok fennállása között foglalkoztatott egészségügyi dolgozó munkaidejének legalább 50%-ában ügyeleti feladatot lát el, akkor egyenlőtlenül a heti pihenőnapok számára kiadhatóak, de itt is kötelező szabály, hogy 6 nap munkavégzést követően 1 pihenőnap kiadása kötelező.

Például, ha valaki kockázati illetménypótlékot kap, az ő esetében főszabály szerint nem lehet egyenlőtlenül a heti pihenőnapokat kiadni. Ha azonban az érintett dolgozó munkaidejének több mint 50%-ában ügyeleti jellegű feladatot lát el munkaköri feladatként, az ő esetében már a pihenőnap egyenlőtlenül történő beosztásának a szabálya alkalmazható. A heti pihenőnap kiadása vonatkozásában a munkaidő-beosztás az irányadó azzal, hogy a Munka tv. általános szabályai szerint havonta legalább 1 heti pihenőnapot vasárnapra kell beosztani. Azaz, nem került a Munka tv. új szabályai között megfogalmazásra, hogy a heti 2 pihenőnapot szombat, vasárnap kell kiadni, csak a heti 2 pihenőnap kiadási kötelezettségét fogalmazta meg a jogalkotó, azzal a korlátozással, hogy havi szinten mondja ki, hogy legalább 1 pihenőnapnak vasárnapra kell esnie.

Ez a szabály a heti pihenőidő kiadása vonatkozásában is megfogalmazást nyert. Azaz, amikor a munkáltató nem pihenőnapot, hanem heti 48 óra pihenőidőt biztosít, akkor is havonta legalább egy alkalommal ezt a pihenőidőt vasárnapra kell a munkáltatónak beosztania.

Fontos utalni arra, hogy amennyiben heti pihenőnapon ügyeleti szolgálat kerül ellátásra, akkor erre vonatkozóan mind a díjazás, mind az elrendelésével összefüggésben speciális szabályokat fogalmazott meg a jogállási törvény (az ügyeleti szabályok ismertetésénél erre kitérünk).

Fontos szabály, hogy munkaidőkeret alkalmazása esetén a munkáltatónak nem az általános munkarendet kell alkalmaznia, – amely kimondja, hogy a munkaidőt heti 5 napra hétfőtől péntekig kell beosztani –, hanem munkaidő a hét minden napjára beosztható. Természetesen azzal, hogy biztosítani kell a munkaidőkeret átlagában dolgozó számára a heti 2 pihenőnapot. 

Ez a heti pihenőnap és pihenőidő szabályok vonatkozásában azt jelenti, hogy a munkáltató beosztása az irányadó, a tekintetben, hogy mely napok kerülnek heti pihenőnappal kijelölésre, természetesen alkalmazva azt a korlátot, hogy havonta egy vasárnapnak bele kell esnie. Ugyanakkor pontosan az ügyeletet követő pihenőidő biztosítása miatt, ha a munkáltató egyenlőtlen munkaidő-beosztást alkalmaz, a heti pihenőnap a hét bármely napján kiadható az egészségügyi dolgozó számára.

Például a munkáltató egy havi munkaidő-beosztásnál azt is megteheti, hogy a heti pihenőnapot vasárnap és hétfőn vagy pénteken és szombaton biztosítja, és valójában az általános munkarend szerinti vasárnapi napot rendes munkanapnak minősíti. Ennek megfelelően a dolgozó ebben az esetben rendes munkát fog végezni a havi illetményért, nem pedig heti pihenőnapi munkavégzésként kell a díjazást kiszámítani.

Fontos azonban, hogy a munkaidő-beosztásokon egyértelműen fel kell tüntetni, hogy mely napokon kerül kiadásra a heti pihenőnap vagy a heti pihenőidő. Azaz, a dolgozónak pontosan látnia kell a munkaidő-beosztásán, mikor kerül számára kiadásra a heti pihenőnap vagy heti pihenőidő.

Itt szükséges megemlíteni, hogy az ügyeleti díjak vonatkozásában a jogállási törvény speciális ágazati szabályokat fogalmazott meg, az erre vonatkozó szabályokat az ügyelet díjazásánál (ld. 6. fejezet) fogjuk ismertetni.

2.6. Oktatói és egészségügyi feladatot ellátó dolgozók munkaidőre vonatkozó szabályai

Arra az egészségügyi dolgozóra, aki a munkáltatóval fennálló jogviszony keretében az egészségügyi tevékenység ellátása mellett oktatási feladatokat is ellát, szintén a jogállási törvény – napi munkaidő, heti munkaidő, napi pihenőidő és heti pihenőnap pihenőidőre vonatkozó – szabályait kell alkalmazni.

Azaz, a két tevékenységre fordított időtartam vonatkozásában együttesen kell vizsgálni például, hogy a napi 12 órás munkaidőlimit szabály betartásra kerül-e vagy sem, vagy az ügyeleti szolgálatot követően megkapja-e a napi pihenőidőt.

A napi 12 órás munkaidőlimitre vonatkozó szabály alkalmazása azt jelenti, hogy csak az ügyeleti feladat ellátása esetén haladhatja meg ezt a mértéket a munkaviszony, és nincs lehetőség arra, hogy az oktatói tevékenységre tekintettel a 12 órás limitet meghaladó munkavégzésre kerüljön sor. Azaz, ha az érintett oktató ügyeleti feladatot lát el, másnap az oktatási tevékenységét nem folytathatja, hiszen az ügyeleti szolgálatot közvetlenül követően kötelező a napi pihenőidő kiadása.

De úgyszintén arra sincs lehetőség, hogy a napi 12 órás egészségügyi tevékenység végzését követően még oktatói feladatot lásson el. Az összeszámítási szabály azt jelenti, hogy az egészségügyre és az oktatási tevékenységre fordított időtartamot kell alapul venni, és a kettő összeadódik.

„Lapozz bele!” módban ezek az oldalak nem érhetőek el.

Kérjük, vásárolja meg a teljes elektronikus könyvet weboldalunkon.

This page is not available in preview mode.

Should you wish to access the complete text, please purchase the full version of this e-book at our webpage.