JACK CANFIELD – WILLIAM GLADSTONE

AZ ARANYMOTOROSOK KLUBJA

VÁLTOZTASSUK MEG EGYÜTT A VILÁGOT!

FORDÍTOTTA SZIGETHY-MALLÁSZ RITA

JACK CANFIELD

WILLIAM GLADSTONE

AZ

ARANY-

MOTOROSOK

KLUBJA

VÁLTOZTASSUK MEG

EGYÜTT A VILÁGOT!

ATHENAEUM

A fordítás alapjául szolgáló mű

Jack Canfield – William Gladstone: The Golden Motorcycle Gang

– A Story of Transformation

Copyright © 2011 Self-Esteem Seminars, LP;

and Waterside Productions, Inc.

Hungarian translation © Szigethy-Mallász Rita, 2012

Minden jog fenntartva.

Kiadta az Athenaeum Kiadó,

az 1795-ben alapított Magyar Könyvkiadók

és Könyvterjesztők Egyesülésének tagja

Felelős kiadó az Athenaeum Kiadó ügyvezetője

1086 Budapest, Dankó u. 4–8.

Telefon: 1-235-5020

www.athenaeum.hu

www.facebook.com/athenaeumkiado

athenaeum@lira.hu

Felelős szerkesztő: Peiker Éva

Borítóterv: Christy Salinas

Illusztráció: Tricia Breidenthal

ISBN 978-963-293-236-1

Elektronikus könyv: Szegedi Gábor

2011 egyik csodálatos napján, délután ötkor a kaliforniai Santa Barbara Boathouse nevű éttermében találkozott korunk három evolúciós gondolkodója. Kozmikus méreteket öltő beszélgetésük nyomán születésnapi ünnepség tervei kezdtek kibontakozni: neked, nekünk, az egész emberiségnek szerveznek születésnapot. Meghívásuk a következőképpen is megfogalmazható:

Szeretettel hívunk és várunk az Egyetemes Emberiség

születésnapjára. Építs velünk éltető jövőt

a Föld valamennyi lakója számára!

IDŐPONT: 2012. december 22.

KEZDET: 2012. december 21. éjfél

HELYSZÍN: az egész bolygó

Hozz magaddal annyi embert, amennyit csak jólesik!

Tettek nélkül tervezni csupán légvárépítés.

Tervek nélkül cselekedni oktalanság.

✺ ✺

Az Arany-, Ezüst- és Gyémántmotorosok, valamint a Transzformációs Vezetői Tanács tagjai pontosan tudják, miben áll a „tervezett cselekvés” fogalma. Ihletett, ugyanakkor gyakorlati válaszokat nyújtanak az olyan, tudatot és lelkiismeretet egyaránt foglalkoztató kérdésekre, mint például: eléri-e valaha legmagasabb evolúciós célját, kiaknázza-e valaha legvégső lehetőségeit az emberiség közös jövője? Létezik-e elegendő lelkes ember, aki tettekkel is elősegítené a bolygót érintő evolúciós törekvések mielőbbi megvalósulását?

Naponta 86 400 másodperc áll rendelkezésünkre, hogy egyéni és kollektív ébredésünkön munkálkodhassunk. A „kollektív tudat” kifejezésre rákeresve a Google több mint 64000 találatot ad ki, a kapcsolódó fogalmak közül pedig a „kollektív elme”, az „együtt alkotó társadalom”, a „kollektív rezonancia” és a „csoportos elme” a leggyakoribbak. Ezek az eredmények is arra mutatnak rá, hogy egyre többen felismerik, mekkora lendületet ad a kollektív gondolkodás, saját keringési pályájára vonva a hasonló beállítottságú embereket. Ebbe az egyetemes tudatmezőbe tömörülve lehetőségünk nyílik, hogy utat engedhessünk az Egész legmerészebb egyéni álmainkat fölülmúló erejének.

A kollektív tudat hatalmas erejét és a bolygó evolúciós fejlődésére gyakorolt hatását Sri Aurobindo, a neves hindu gondolkodó is felismerte: „Az emberek a bennük lakó Igazság-Tudat által mindnyájan eggyé válnak majd, az újfajta tudatosságnak köszönhető megváltozott létmódban pedig valamennyien egyazon lény megtestesülésének fogják érezni magukat, az egyetlen Valóság lelkének, amelyet a tudás mindent megalapozó egysége világosít meg és sarkall tettekre, és az egységes akarat és érzés működtet.”

Szívből kívánom mindenkinek, hogy Jack és Bill művének elolvasása után magabiztos optimizmussal higgyék, birtokában vannak a globális változás előidézéséhez szükséges egyéni képességeknek. Kívánom, hogy akár a függelékekben felsorolt műhely-szemináriumok vagy szervezetek, akár más, közös identitásunk és sorsunk megünneplése mellett elkötelezetett kezdeményezés felkeresése által valamennyi olvasó hangos igennel válaszolhasson a meghívásra.

Az Aranymotorosok Klubja nem könnyű olvasmány, át- meg átszövik a bolygószintű transzformatív valóság megteremtésére irányuló gondolatok. Így hát azt tanácsolom mindenkinek, ragadja meg a tudat slusszkulcsát, húzza fejére a bölcsesség bukósisakját, és már száguldhat is motorjával a planetáris átalakulás szeleinek szárnyán.

– MICHAEL BERNARD BECKWITH

LOS ANGELES, KALIFORNIA

Kis ceruza vagyok Isten kezében. Ez minden.

– TERÉZ ANYA

Az Aranymotorosok Klubja különleges könyv. Noha alapjában véve Jack Canfield fiktív életrajzának íródott, legtöbbször mégis valós személyek nevei, illetve Jack életének valós eseményei szerepelnek benne. Az összefüggő cselekmény kialakítása céljából az időbeli sorrenden és egyéb részleteken itt-ott változtattunk. Olyan, valóságban le nem zajlott párbeszédeket iktattunk be, amelyek megfelelően rávilágítanak Jack életének összefüggéseire és kivételes pillanataira. Gyakran mondják, hogy a valóság különlegesebb a képzeletnél is. Az Aranymotorosok Klubja esetében az olvasó inkább úgy találja majd, a képzelet sokszor magában foglalja a valóságot is.

Örömünkre szolgál, hogy a mi könyvünk mellett döntött. Úgy véljük, a világ fordulóponthoz érkezett, és itt az ideje, hogy végre mindannyian „kitegyünk magunkért”. Továbbra is bízunk abban, hogy a háborúk, a globális felmelegedés, a természeti csapások, a kapzsiság, a korrupció és egyéb nehézségek nem állják útját sorsunk legtöbb világvallás által hirdetett, végső beteljesedésének, és a 21. században csakugyan jobbra fordul az emberiség élete.

Ez a jobb élet természetesen megkívánja a létfenntartás anyagi feltételeinek – úgymint ivóvíz, egészséges táplálék, lakhatás, minőségi oktatás és az alkotó elme számára felkínált kibontakozási lehetőség – megfelelő biztosítását. Az efféle anyagi eredmények elérésének érdekében viszont figyelembe kell vennünk azokat a valamennyi kultúra alappilléreként szolgáló lelki értékeket, amelyek révén az egész emberiség egységes, globális kultúrává kapcsolódik össze. E nagyszerű kalandból egyetlen ember sem maradhat ki. Mindnyájan ugyanazon tudat és ugyanazon világ alkotórészei vagyunk.

Képzeljük csak el magunkat egy hatalmas test kicsiny sejtjeiként! Az életműködés egészét tekintve ugyan melyik sejt volna fontosabb a másiknál? Hajlamosak vagyunk ugyan az agy vagy a szív sejtjeinek kiemelt szerepet tulajdonítani, valójában azonban, ha a máj- vagy a tüdősejtek többségének működése leáll, az egész test megszűnik működni. Ahogy a korinthosziakhoz írt első levélben áll:

„A test ugyan egy, de sok tagja van, a testnek ez a sok tagja azonban mégis egy test. Így Krisztus is. Mi ugyanis mindnyájan egy Lélekben egy testté lettünk a keresztséggel: akár zsidók, akár pogányok, akár rabszolgák, akár szabadok. Mindannyiunkat egy Lélek itatott át. Mert a test nem egyetlen tagból áll, hanem sokból.” (1Kor 12, 12–14)

Ezek a szavak örök, valamennyi vallási és spirituális tanításban megtalálható igazságot testesítenek meg. Mindnyájunknak feladata van, a legmagasabb spirituális szinten pedig egységben kell működnünk, minthogy valójában egyek is vagyunk. Önökhöz, Olvasóinkhoz intézett meghívásunk különlegessége mégsem csupán abban rejlik, hogy emlékeztetjük Önöket erre az örök igazságra, hanem egyszersmind arra is fel szeretnénk hívni a figyelmet, hogy az időnk bizony fogy. Látnoki képességekkel megáldott barátunk, Barbara Marx Hubbard tanítása nyomán megismerkedhettünk a „Tudatos Evolúció” fogalmával.

„Tudattalan helyett tudatos választás” – hangzik dióhéjban a Tudatos Evolúció lényege. Fejlett, intelligens létezőkként a Földön első alkalommal nyílik lehetőségünk beleavatkozni az evolúció menetébe. Bölcs döntések révén pedig közös erővel megteremthetjük a sokak által „Földi Paradicsomnak” nevezett állapotot. Rossz döntésekkel azonban olyan mérvű katasztrófákat idézhetünk elő, amelyek akár évezredekre is visszavethetik az evolúciót a Földön.

A tudósok szerint eddig soha nem tapasztalt egység mutatkozik a világegyetemben. Sokan tulajdonítanak célt és irányt a világegyetem evolúciójának, és vélik úgy, hogy az alkotóerőben ösztönösen benne rejlik az önrendeződés vágya, amelynek révén egyre összetettebb szerveződések és a szépség egyre összetettebb mintázatai hozhatóak létre. Noha ennek igazságát nem áll módunkban megerősíteni, annyit saját élettapasztalatunkból is mindenképpen leszűrhetünk, hogy az embertársaink boldogulásán való munkálkodásnál nagyobb kitüntetés talán egész, emberi testben eltöltött létünk során nem kapható.

Reméljük, az Aranymotoros-példázat segítségével sikerül ráébresztenünk az Olvasókat önnön legmagasabb rendű hivatásukra. Összefogással ugyanis változtatathatunk a világon! A függelékben segítségképpen felsoroltuk azon szervezeteket, amelyekhez csatlakozva az Olvasó szó szerint is beléphet az Aranymotorosok Klubjába.

A függelékben szereplő személyek és szervezetek mind jó irányba kívánják alakítani bolygónk sorsát. Fontosnak találtuk e szervezetek elérhetőségét, sőt helyenként tevékenységük rövid leírását is az Olvasó rendelkezésére bocsájtani, hiszen Az Aranymotorosok Klubja nem csupán szórakoztató céllal íródott, hanem egyszersmind buzdítani is szeretné az Olvasót, vállaljon tevékeny részt saját maga és környezete boldogulásának elősegítésében. A 21. század első évtizede bolygónk szempontjából alighanem kulcsfontosságú időszak. Arra biztatjuk Olvasóinkat, tekintsék egyfajta csodának, hogy éppen e különleges időkben élhetnek, s így alkalmuk nyílik munkálkodni az eljövendő generációk boldogulásán.

Könyvünk megismerteti az Olvasót Jack Canfield életének számos momentumával. Azért tartottuk fontosnak bemutatni ezt a hátteret, mert úgy véljük, Jack élete remekül példázza azt, ami egyébként bármelyikünkre igaz lehet: életünknek felsőbb célja van, és e cél megvalósítása érdekében mindnyájan személyre szabott küldetéssel érkeztünk a Földre. Ifjabb korában Jack sem tudta, miben áll a küldetése. Bizonyos értelemben még most is csak tanulja. Életének apró részletei, az olyan látszólag lényegtelen „véletlen” egybeesések, mint hogy éppen milyen utcában lakott, vagy mikor kivel futott össze, mégis folyamatosan terelgették őt életének igazi célja felé. Hisszük, hogy ez az Olvasóra is igaz, ahogyan mindenki másra is.

A tudomány csak nemrégiben kezdett foglalkozni az eddig „puszta véletlennek” vagy egybeesésnek tartott jelenségekkel. Az egybeesésnek tűnő jelenségek sokszor bizonyos átfogó tervek és még azoknál is átfogóbb mintázatok, sőt, talán egyenesen az evolúció részét képzik. Dr. Gary Schwartz, az Arizonai Egyetem tanára kiemelkedő munkát végzett ezen a területen. Kutatásai azt mutatják, hogy az emberek gyakran több figyelmeztető jelet is kapnak arra nézve, mit tegyenek, vagy kivel kössenek közelebbi ismeretséget. Mivel az emberek legtöbbször sajnos rá se hederítenek ezekre a jelekre, cél és sikerélmény iránti vágyaik sem teljesülhetnek be.

Az Aranymotorosok Klubja megírásának egyik célja az volt, hogy megmutassuk az Olvasónak, Jack Canfield esetében igenis működnek a véletlen egybeesések. Bill Gladstone pedig 12 – Fogytán az idő című regényében saját élményei alapján kutatja az egybeesések hatását tulajdon életében, és figyeli, milyen kapcsolatot mutat sorsa a maja naptár 2012. december 12-ei végére vonatkozó jóslatokkal. Bill és Jack mindketten úgy érzik, e könyv megírására is az életcéljuk felé mutató egybeesések sarkallták őket. Ezenkívül mindkettejükre nagy hatást gyakorolt Barbara Marx Hubbard, aki élete kisebb-nagyobb eseményei során maga is megtapasztalta már küldetése sorsformáló erejét.

Különleges idők járnak, mi pedig reméljük, Jackhez, Billhez és Barbarához hasonlóan az Olvasó is felfigyel majd azokra a jelekre és kulcsfontosságú pillanatokra, amelyek e három embert elvezették sorsfeladatuk felfedezéséhez. Bolygónkon különös együttállás van kialakulóban. Ennek az együttállásnak az Olvasó is része. Talán éppen látszólag lényegetlen apróságok és véletlenek útján, de maga az Olvasó is rá fog ébredni a világegyetem evolúciójában játszott egyéni szerepére.

Most pedig helyezze kényelembe magát, kezdődik az Aranymotorosok története.

1943. november 22.

A Mester párbeszédek és rövid történetek segítségével tanított, amiket a tanítványok örömmel – és néha csalódottsággal– hallgattak.

Valami mélyebbre vágyódtak ugyanis.

A Mester azonban hajthatatlan maradt.

Minden ellenvetésükre csak annyit mondott:

– Értsétek meg, kedveseim,

az ember és az Igazság között a legrövidebb út

egy kis történet.{1}

– ANTHONY DE MELLO

Egy hűvös varsói reggelen Emily izgatottan ébredt. Aznap lett hatéves, és bár a szülei többször is óva intették attól, hogy kimenjen a házuk elé, az utcáról olyan zaj és jövés-menés hallatszott, hogy Emilynek nem volt maradása a régi kőfalak között.

A kislány résnyire nyitotta a lakásajtót, s mielőtt a pánt egyet is nyikordulhatott volna, kiosont, és csöndben megindult a fal felé. Vajon mindenki az ő születésnapját ünnepli? Felkapaszkodott a falon, ahogyan a nagyobb fiúktól látta, s így éppen átpillanthatott a túloldalra.

Teherautók tűntek a szeme elé, odabent katonák ültek mereven, szálfaegyesen, akár a fafigurák, az autók két oldalán pedig még több katona masírozott. A katonák mögött emberek, rengeteg ember, aztán megint teherautók és katonák. A katonák mindenkivel ordítottak, aki megbotlott vagy kilépett a sorból, sőt némelyikükre még rá is húztak puskatussal. A sorban koszos, szomorú emberek meneteltek. Sokuk sírt, még a férfiak is.

Vajon mi rosszat tehettek? – tűnődött Emily.

– Emily! Mássz le, de azonnal! – szólt rá halkan, ám ingerülten az anyja, majd a bejárati ajtót felrántva az udvarra iramodott, hogy leszedje a lányát a falról.

✺ ✺

Japánban a négyéves Hiro sírva fakadt, amint apja még egyszer utoljára megölelte.

– Muszáj elmennem a háborúba. Lehet, hogy jó darabig nem találkozunk. Nagyon bátornak kell lenned. Most már te vagy a férfi a háznál.

A szülei szobájából a kora esti csendben kihallatszó cipzársurrogás és az övcsatok kattanása mindig apja távozását jelezte Hiro számára, ez a mostani alkalom azonban valahogy mégis más volt, mint a többi. Apja szorosan összepréselt szája, Hiro fejét a szokásosnál erősebben magához szorító keze és az asztalon heverő papírok – a Japán Császári Hadsereg behívóparancsa – mind-mind azt jelezték, most valami egészen szokatlanról van szó.

✺ ✺

Paul, a nyolcéves londoni kisfiú nagyon fáradt volt. Úgy tűnt, fáradtsága többé el sem múlik. Hiába telt el kis híján két év London lebombázása óta, a rémület az óvóhelyre való eszeveszett menekülést, a bombák mennydörgését, az elfeketedő ég látványát és a sírógörcsöket követő időkben is megmaradt. Ha csak egyetlen éjszaka erejéig kiverhette volna a fejéből a szirénák üvöltését! Hallotta rémálmaiban, de akkor is, ha ébren forgolódott. A szirénázó mentőautók pedig mindannyiszor azoknak a pokoli éjszakáknak az emlékeit elevenítették föl benne.

A szülei egyre vigasztalták Pault, minden tőlük telhető módon igyekeztek lelket önteni belé, ám a hangok és az a látvány, ami az óvóhely elhagyása után eléjük tárult, azóta sem hagyta nyugodni a kisfiút. Házuk a szomszédaikéval együtt elpusztult a bombatűzben. Minden, ami addig a világot jelentette számára – a játékai, a könyvei, de még a kedvenc cipője is –, semmivé lett.

Paul mégis szeretett kiscicáját, Pénelopét hiányolta a leginkább. Pénelopénak, akit az óvóhelyre igyekvő család siettében már nem keríthetett elő, a támadás végére egyszerűen nyoma veszett.

Valahányszor a bombázásokat követően végigment az utcán, Paul mindig látni vélte, amint Pénelopé összegömbölyödve gubbaszt egy-egy ajtónál, vagy az ablakpárkányokon kucorog. Fel nem foghatta, hogy a cica nincs többé.

1.

FEJEZET

Az élet célja a céltudatos élet.

– ROBERT BYRNE

Fenséges lények. Pompás arany motorbiciklin szelik át a világegyetemet, hajuk lobog a kozmikus szélben, fénysebességgel, sőt néha még annál is gyorsabban száguldanak, amerre csak a kedvük tartja. Tünékeny, mégis kézzelfogható testük kortalanul ifjú, mint a hozzájuk hasonló lényeké általában. Pár ezer éves létükre is kamasznak számítanak, jóformán zöldfülűnek bolygójuk, sőt az egész világegyetem öregjeihez képest, akik évek tízezreit töltötték már bonyolult világok s az e világokra jellemző erkölcsi problémák tanulmányozásával.

Az évenkénti napfordulós vakáció többi együtt töltött napjához hasonlóan ez a csodás, végtelen nap is utazással telt. A Megvilágosodási Akadémia 2012-es végzőseiként egyre közelebb kerültek ahhoz a pillanathoz, amikortól fogva, elődeik példáját követve eonokon át ők tartják majd fönn az állandóságot és az egyensúlyt világegyetem-szerte. Ma viszont még háborítatlanul lubickolhatnak az ifjúság és a szabadság gondtalan derűjében. Tucatnyian száguldottak együtt, gondolataikat – mivel kizárólag gondolatátvitel útján kommunikáltak egymással – a határtalan öröm érzése hatotta át. Érthető szavakká formálódott minden, amit csak maguk elé képzeltek; kommunikációjuk sebesség és tisztaság tekintetében túltett bármiféle szóbeli közlésen.

Ragyogó nap volt, és valamennyien csodásan érezték magukat. Ám jobb kéz felől egyszer csak apró kék bolygó tűnt Jack szemébe. Jó ötvenezer mérföldnyire lehetett, mégis tisztán látta.

– Oda nézzetek! Valami baj lehet azon a bolygón. Ide érzem az energiáját. Zűrzavar, bánat, harag, sőt, egyenesen őrület sugárzik róla. Máskor is láttam már ezt a bolygót, és éreztem, hogyan küzdenek, fejlődnek a lakói. Bár mindig is pattogtak belőle az egyet nem értés szikrái, ekkora fájdalom még sosem sugárzott róla – osztotta meg gondolatait útitársaival Jack, vagy ahogy nevezni szerették magukat, az Aranymotorosokkal.

A világegyetemet átszelő varázslatos motorozásuk során Jack és barátai könnyűszerrel felfedezték a Földről feléjük áradó negatív energiákat. A ragyogó kék labda összetéveszthetetlen szenvedést sugárzott.

1943-at írtak a Földön, s a bolygó legnagyobb részén szörnyű békétlenség dühöngött. Középső sávjában óceántól óceánig véres csaták dúltak. A földlakókat hol földrajzi tulajdonságok, hol pedig önkényes emberi döntések alapján úgynevezett „nemzetekre” osztották. A legnagyobb és katonailag leginkább fölszerelt nemzetek többsége teljesen belemerült a háborúskodásba. Szinte valamennyi földlakónak ez a bolygóméretű békétlenség járt a fejében, meg az, vajon megmarad-e a nemzetük a csaták végezetével, ha egyáltalán véget érnek valaha, és visszatérnek-e hozzájuk a világ különféle hadszíntereire kirendelt szeretteik.

Alaposabb vizsgálódás után Jacknek rá kellett jönnie, hogy életében először alighanem képtelen magyarázatot találni a bolygóból áradó energiára. Mi fán terem ez a „háború”, vagy minek is hívják odalent? És ugyan mi juttathatja az embereket arra a meggyőződésre, hogy helyénvaló, sőt, derék dolog kioltani több millió hozzájuk hasonló lény életét?

Jack úgy döntött, igyekszik minél hamarabb és minél többet megtudni a „háború” mibenlétéről. A világegyetem azon külső szegletében, ahol ő lakott, ismeretlen fogalom volt a háború, s noha így Jack mit sem tudott a gyűlölet és az öldöklés lelki mozgatórugóiról, azt azonban megértette, addig nem segíthet a Földön, amíg ki nem deríti, mi végre is van a háború, és miért ölik egymást az emberek.

– Bizony, kész katasztrófa! – gondolta válaszképp közeli barátja, Michael. – Csodaszép kék bolygó, csupa élet, alkotóerő és öröm, csak azok a szörnyű daganatok ne szaporodtak volna el úgy rajta!

– Daganatok? Sosem gondoltam, hogy ezek a csapások valójában daganatok volnának. Annyi azonban bizonyos, hogy ennek a bolygónak segítségre van szüksége – felelte Michael gondolataira Jack. – Tennünk kellene valamit. A Megvilágosodási Akadémián évtizedek óta arra készítenek fel minket, hogy egyszer az egyetértés tanítói legyünk. Be kellene nézni erre a bolygóra, hátha segíthetünk valamit.

Mark, az Aranymotorosok csapatának másik tagja hitetlenkedve bámult Jackre.

– Hiszen csak ma kezdődött a napfordulós vakáció! Nagy út áll még előttünk. Oda röpülhetünk, ahová csak kedvük tartja, feladatok vagy kötöttségek nélkül, hogy együtt, a barátaink körében tapasztalhassuk meg mindazt, amit csak a világegyetem számunkra nyújthat. Van fogalmad arról, mennyi időbe telne visszatéríteni azt a golyóbist a helyes kerékvágásba? Rámenne jó pár emberöltő, de még tán több is, ráadásul elrontaná a szünidőnket.

– Igazad lehet, de nézz csak végig rajtuk! – felelte Jack. – Szép lassan kipusztítják magukat. Komoly bajban vannak. Gondolj bele, micsoda nagyszerű dolog volna helyrebillenteni ezt a bolygót! Ráhangolódtam, érzem, micsoda különleges hely. Rengetegféle élőlény, változatos domborzat, sokfajta éghajlat, hatalmas alkotóerő. Remek hely lehet. A lakóit viszont furcsa mód éppen a sokféleségük osztja ellenséges táborokra, s emiatt forog veszélyben a fennmaradásuk is. Éppen a legkülönlegesebb tulajdonságuk miatt állnak most a kipusztulás szélén. Lakói „Földnek” hívják ezt a bolygót. Alig tíz- vagy húszezer éve jelent meg rajta az intelligens élet. Vagyis nem sokkal idősebb nálunk. Igazán rászánhatnák valamennyi időt, hátha megakadályozhatjuk, hogy a vesztükbe rohanjanak. Jó kis kaland lenne… na és persze, ha sikerül meggyógyítanunk ezt a Föld nevű bolygót, akár még az akadémián is beszámítják a jegyeinkbe – tette hozzá talán kissé túl bizakodóan Jack, hátha ezzel az érvvel megnyeri a társait.

– Ha így áll a dolog – felelte Mark –, nem engedhetlek el egyedül. Ha ennyire a fejedbe vetted, hogy lemész oda, akkor alighanem mindnyájan veled tartunk.

– Bizony! – ragyogott fel Michael és Janet, s velük Steve, Bob, Martin és Marcia arca. A többi Aranymotoros némán helyeselt. Kalandra fel!

Egyetlen szempillantás alatt új testbe, a Földre születő, úgynevezett „emberi testbe” bújtak.

Az Aranymotorosok azonban elmulasztották megvitatni helyreállító beavatkozásuk egyik lényeges velejáróját: emberi testbe születve azon nyomban elfelejtik majd, hogy nem sokkal azelőtt még örök életű kozmikus lények voltak. Ha valóban emberként akarnak élni és növekedni a Földön, jó pár év beletelik, mire újra eszükbe jut, kik is valójában, és miért öltöttek emberi testet. Így kezdődtek hát az Aranymotorosok földi kalandjai.

2.

FEJEZET

1 Török Ferenc fordítása.