Erdős Gabriella – Földes Balázs – Őry Tamás

Az Európai Unió adójoga

Kiadja a

Wolters Kluwer Kft.

Budapest, 2013

1117 Budapest, Prielle Kornélia u. 21–35.

Telefon: (40) 464-565

Fax: +36 (1) 464-5657

e-mail: info@wolterskluwer.hu

www.wolterskluwer.hu

Felelős vezető: a Wolters Kluwer Kft. igazgatója

Kiadásért felelős: Tóth Gábor

A kiadványok szerkesztéséért felelős: dr. Csizner Ildikó

Felelős szerkesztő: dr. Pálkovács Attila

Műszaki kiemelt főmunkatárs: Schuller Krisztina

Műszaki szerkesztők: Kerek Imréné, Szász Zoltán

Fedélterv és tördelés: Wolters Kluwer Kft. DTP-csoport

ISBN 978 963 295 305 2

Termékkód: YEB1442

Kiadványaink megtekinthetőek és megvásárolhatóak szakkönyvesboltunkban a Kiadó címén, továbbá a www.wolterskluwer.hu portálon.

Minden jog fenntartva, beleértve a sokszorosítás és a műbővített, illetve rövidített változatának kiadási jogát is.

A Kiadó írásbeli hozzájárulása nélkül sem a teljes mű, sem annak bármely része semmiféle formában (fotokópia, mikrofilm vagy más hordozó) nem sok szorosítható.

Szerkesztette:

Őry Tamás

Szerzők:

Erdős Gabriella (4. fejezet)

Földes Balázs (2., 5. fejezet)

Őry Tamás (1., 3., 6. fejezet)

Kézirat lezárása:

2013. augusztus

© Erdős Gabriella, Földes Balázs, dr. Őry Tamás, Budapest, 2013

© Wolters Kluwer Kft., Budapest, 2013 

A Wolters Kluwer Kft. az 1795-ben alapított Magyar Könyvkiadók és Könyvterjesztők Egyesülésének a tagja.

Rövidítések

Aktv.

az adó- és egyéb közterhekkel kapcsolatos nemzetközi közigazgatási együttműködés egyes szabályairól szóló 2013. évi XXXVII. törvény

APA

Advance Pricing Agreement [Előzetes (Transzfer) ármegállapodás]

APEH

Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal

Art.

az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény

ASZ

Amszterdami Szerződés

ÁÉKBV

Általános Értékpapírokkal foglalkozó Kollektív Befektetési Vállalkozások

áfa

általános forgalmi adó

ATFS

Anti Tax Fraud Strategy Group (Adócsalás elleni bizottság)

CACT

Committee on Administrative Cooperation in Taxation (az Adózási együttműködés bizottsága)

CCCTB

Common Consolidated Corporate Tax Base (közös konszolidált társasági adóalap)

CCN/CSI

Common Communication Network/ Common System Interface (Közös Kommunikációs Hálózat/Közös Interfész Rendszer)

CFC

Controlled Foreign Corporation (Ellenőrzött Külföldi Társaság)

CIF

Cost, Insurance, Freight (költség, biztosítás, fuvardíj – Incoterm paritás)

CLO

Central Liaison Office (Központi Kapcsolattartó Iroda)

CMR

Convention relative au contrat de transport international de Marchandises par Route (Nemzetközi közúti árufuvarozási szerződésekről szóló egyezmény)

CN

Combined Nomenclature (Kombinált Nómenklatúra, az uniós vám- és statisztikai besorolási rendszer)

COM

Commission (Európai Bizottság)

COREPER

Commité des Représentants Permanents (Állandó Képviselők Bizottsága)

COTIF

Convention Internationale concernant le transport des Marchandises par chemin de Fer (Nemzetközi Vasúti Fuvarozási Egyezmény)

CSAP

Csatlakozási Partnerség

DG

Directorate General (Főigazgatóság)

EAFRD

European Agricultural Fund for Rural Development (Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap)

EAGF

European Agricultural Guarantee Fund (Európai Mezőgazdasági Garanciaalap)

EAGGF

European Agricultural Guidance and Guarantee Fund (Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalap)

EB

Európai Bíróság

EBIT

Earnings before interest and taxes (tőkehatékonysági mutató, amelyet a legtöbb tőzsdén kötelező mutatóként meg kell adni az éves jelentésben)

EBITDA

Earnings before interest, taxes and depreciation (tőkehatékonysági mutató, amelyet a legtöbb tőzsdén kötelező mutatóként meg kell adni az éves jelentésben)

ECOFIN

Az EK tagállamok gazdasági és pénzügyminisztereinek Tanácsa

ECR

European Court Reports (Az Európai Bíróság határozatainak gyűjteménye)

ECS

Export Control System (export ellenőrző rendszer)

ECU

European Currency Unit (Európai Valutaegység)

EESC

European Economic and Social Committee (Európai Gazdasági és Szociális Bizottság)

EFTA

European Free Trade Association (Európai Szabadkereskedelmi Társulás)

EGK

Európai Gazdasági Közösség

EGT

Európai Gazdasági Térség

EK

Európai Közösség, Európai Közösségek

EKB

Európai Központi Bank

EKTB

Európai Koordinációs Tárcaközi Bizottság

Ent.

az energiaadóról szóló 2003. évi LXXXVIII. törvény

EMCS

Excise Movement and Control System (Jövedéki termék Szállítási és Felügyeleti Rendszer)

EP

Európai Parlament

ESZAK

Európai Szén- és Acélközösség

E-TKO

elektronikus termékkísérő okmány

ETS

Emission Trading Scheme (EU emisszió-kereskedelmi rendszer)

EU

Európai Unió

EURO

1999. január 1-jétől az EU közös valutája

EURATOM

European Atomic Energy Community (Európai Atomenergia Közösség)

EUREKA

Uniós keretprogram Európa világpiaci versenyképességének biztosítására az ipari, technológiai kutatások koordinálása és összefogása révén

EUKSz

Az Európai Közösségekről szóló Szerződés

EUMSz

Az Európai Unió Működéséről szóló Szerződés

EUSz

Az Európai Unióról szóló Szerződés

Eva

Egyszerűsített vállalkozói adó

FIFO

First in, first out (raktározási elv: amit először raktároztak be, azt használják fel először)

FISCALIS

Az EU adózást érintő továbbképzési programja

FOB

Free on board (költségmentesen a hajó fedélzetére – Incoterm paritás)

FTT

Financial transaction tax (pénzügyi tranzakciós adó)

GNI

Gross National Income (Bruttó Nemzeti Jövedelem)

GNP

Gross National Product (Nemzeti Össztermék)

Gt.

a gazdasági társaságokról szóló 2006. évi IV. törvény

HÉA

hozzáadottérték-adó

HIPA

helyi iparűzési adó

HL

Az Európai Unió Hivatalos Lapja

HST

Home State Taxation (székhely szerinti adózás)

IAS

International Accounting Standards (Nemzetközi Számviteli Szabványok)

IBFD

International Bureau of Fiscal Documentation (Nemzetközi Adóügyi Dokumentációs Hivatal)

IFRS

International Financial Reporting Standards (Nemzetközi Beszámoló Készítési Szabványok)

IGC

Intergovernmental Conference (Kormányközi Konferencia)

INCOTERMS

International Commercial Terms (Nemzetközi Kereskedelmi Feltételek)

INTRASTAT                 

Az Európai Közösség statisztikai rendszere

IRM

Igazságügyi és Rendészeti Minisztérium

Jöt.

a jövedéki adóról és a jövedéki termékek forgalmazásának különös szabályairól szóló 2003. évi CXXVII. törvény

JTPF

Joint Transfer Pricing Forum (Közös Transzferár Fórum)

KIM

Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium

KKI

Központi Kapcsolattartó Iroda

KKV

Kis- és középvállalkozás

KüM

Külügyminisztérium

LIFO

Last in, first out (raktározási elv: amit utoljára raktároztak be, azt használják fel először)

LPG

Liquid Petroleum Gas (cseppfolyós halmazállapotú szénhidrogéngáz)

MAP

Mutual Agreement Procedure (kölcsönös egyeztetési eljárás)

MATTHAEUS-TAX

1998-ig az EK közvetett adózást érintő továbbképzési programja, a Fiscalis program elődje

NACE

Nomenclature générale des Activités économiques dans les Communautés Européennes (a gazdasági tevékenységek uniós statisztikai besorolási szabványa)

NATO

North Atlantic Treaty Organization (Észak-atlanti Szövetség)

NAV

Nemzeti Adó- és Vámhivatal

NGM

Nemzetgazdasági Minisztérium

OECD

Organization for Economic Cooperation and Development (Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet)

OJ

Official Journal (Az EU Hivatalos Lapja)

OTC

Over-the-counter (Tőzsdén kívüli ügyletek)

PHARE

Pologne-Hongrie: Actions pour la Reconversion Economique (Program Lengyelország és Magyarország Újjáépítésére)

PPP

Public-Private Partnership (az állam és a magánszféra közösen végez beruházást, általában állami kezességvállalás mellett)

PPS

Purchasing Power Standard (európai vásárlóerő-egység)

Ptk.

Polgári Törvénykönyv

RSZ

Római Szerződés

SCAC

Standing Committee on Administrative Cooperation (Az Igazgatási Együttműködés Állandó Bizottsága)

SCE

Societas Cooperativa Europaea (Európai Szövetkezet)

SE

Societas Europea (Európai Részvénytársaság)

SPE

Európai Korlátolt Felelősségű Társaság

STF

Standard Transmission Format (Sztenderd Átviteli Formátum)

Szt.

a számvitelről szóló 2000. évi C. törvény

TAIEX

Technical Assistance Information Exchange Office (A Technikai Segítségnyújtás Információcsere Hivatala)

Tao.

a társasági adóról szóló 1996. évi LXXXI. törvény

TAXUD

Taxation et Union Douane (Adózás és Vámunió Főigazgatóság)

TVA

taxe sur la valeur ajoutée (hozzáadottérték-adó)

TVI

Támogatásokat Vizsgáló Iroda

UCITS

Undertaking for Collective Investment in Transferable Securities (kollektív befektetési alap)

VAT

Value Added Tax (Hozzáadottérték-adó, hazai megfelelője az általános forgalmi adó)

VIES

Value Added Tax Information Exchange System (Hozzáadottérték-adó Információcsere Rendszer)

VPOP

Vám- és Pénzügyőrség Országos Parancsnoksága

WTO

World Trade Organization (Világkereskedelmi Szervezet)

Előszó

Az uniós adóharmonizáció eredményei a magyar uniós csatlakozás időpontja, vagyis 2004. május 1-je óta mindennapi valóságként jelennek meg a magyar adórendszerben. Nemcsak azért, mert a csatlakozás időpontjától a tagállamként való működés mind az adójogi jogalkotás, mind a jogalkalmazás területén komoly erőfeszítéseket igényel a hazai döntéshozók és jogalkalmazók részéről, hanem azért is, mert az uniós adóharmonizáció alakításában immár aktív, teljes jogú szereplőként veszünk részt. Ez az aktív uniós tagállami szerepkör nélkülözhetetlenné teszi az Európai Unió adójogával, adóharmonizációs tevékenységével kapcsolatos ismeretanyag elsajátítását. Ez az egyszerre tankönyvként és kézikönyvként is felhasználható kötet ennek az ismeretanyagnak a rendszeres feldolgozását adja.

Az egyes fejezetek kidolgozása során figyelembe vettük az uniós adójog elsődleges és másodlagos jogforrásait, a rendelkezésre álló hazai és külföldi szakirodalmat, valamint az Európai Bíróság jelentősebb adózási vonatkozású ítéleteit is. A jogesetek bemutatása meggyőződésünk szerint átfogó képet ad az uniós adójog alkalmazásának, interpretációjának főbb irányairól.

A kötetben nemcsak a szűk értelemben vett uniós jogforrások feldolgozására került sor, hanem a szélesebb értelemben vett acquis communautaire áttekintésére is. Ezek tartalmazzák azokat a nyilatkozatokat, magatartási szabályokat és egyéb nem jogforrási jellegű dokumentumokat, melyek az adóharmonizáció irányait alakítják. Reméljük, hogy a könyv hasznos ismereteket ad át nemcsak az adózással foglalkozó szűkebb szakmai közösség, hanem a gyakorlatban tevékenykedő jogászok, a joghallgatók és egyéb, a témát tananyagként szerepeltető felsőoktatási intézmények hallgatói számára is.

A kötet első fejezete az uniós adóharmonizáció alapjait mutatja be, melynek során érinti az adóharmonizáció fogalmát, jelentőségét, történeti fejlődését. Tárgyalja az uniós jogforrásokat, az uniós és nemzeti jog és adójog viszonyát, továbbá az alapszerződések adózási rendelkezéseit. A második fejezet mutatja be a legnagyobb harmonizációs fokot elért forgalmi adózás szabályait, míg a harmadik fejezet a szintén magas harmonizációs fokot elért jövedéki adózás kérdéskörét érinti. A negyedik fejezet a közvetlen adózással foglalkozik és kitér az állami támogatások adózási vonzataira, a káros adóverseny kérdéskörére, a számvitel és a társadalombiztosítás harmonizációjának kérdéseire. Az ötödik fejezet témája olyan egyéb harmonizált szabályok bemutatása, mint a tőkeilleték és a gépjárműadó. A hatodik fejezet tárgyalja az adóügyi együttműködési szabályokat, melyek az adóhatárok nélküli Európai Unióban a tagállami adóztatás kiemelt eszközeit jelentik. A kötet anyagát irodalomjegyzék, valamint a kézikönyvjelleget kiemelő jogeset- és tárgymutató egészíti ki.

Budapest, 2013. augusztus

A szerzők

1. Az adóharmonizáció alapjai

1.1. Az adóharmonizáció célja és jelentősége

Az Európai Unióról szóló Szerződés (EUSz) I. részének 2–6. cikke1 az Unió létrehozásának gazdasági és szociális jellegű céljait, valamint a célok megvalósításához szükséges eszközöket határozza meg. Ilyen általános cél többek között a szabadság, a demokrácia, az egyenlőség, a biztonság és az igazságosság biztosítása a határok nélküli belső piacon valamennyi uniós polgár számára. Konkrétabb célokat jelent a fenntartható fejlődés, az árstabilitás, a teljes foglalkoztatás, a versenyképesség biztosítása. A célok megvalósítására szolgáló eszközök közül a 3. cikk (3) bekezdése említi a belső – eredetileg közös – piac, míg a (4) bekezdés az euróval mint belső fizetőeszközzel rendelkező gazdasági és monetáris unió létrehozását.2

Az Európai Unió Működéséről szóló Szerződés (EUMSz) alapján a közös, illetve a belső piac létrehozása ugyanakkor az áruk, a szolgáltatások, a személyek (munkaerő) és a tőke szabad mozgását – az ún. négy alapszabadság érvényesülését –, a versenyfeltételek minden piaci résztvevő számára való azonosságát, valamint a közös, illetve a belső piac megfelelő működését akadályozó nemzeti jogszabályok esetén azok harmonizációját feltételezi.3

A belső piac hatékony működését gátló nemzeti jogszabályok között jelentős szerepet játszottak – és játszanak ma is – azok az adószabályok, amelyek elsősorban a határokon keresztül történő áru és szolgáltatás, illetve a jövedelem és a tőke szabad mozgásának akadályát képezik. Ilyenek azok a nemzeti adójogszabályok is, melyek a hazai és az import termékek és szolgáltatások közötti diszkriminatív adóügyi megítélés alapjául szolgálnak. A belső piac megfelelő működésének akadályaként jelentkezik továbbá a külföldről származó jövedelem és a külföldre irányuló befektetés kettős adóztatása, az eltérő tagállami transzferár-szabályozásból fakadó kettős adóztatás, a külföldi illetőségű adózókat érintő diszkriminatív adóügyi szabályozás, az elsősorban a nagyadózókat érintő azon probléma, hogy 28 tagállam eltérő adószabályai alapján kell üzleti terveiket alakítaniuk.

Mivel a meglévő fiskális akadályok hozzájárulnak a piaci szereplők és egyéb személyek gazdasági döntéseinek, különösen az üzleti tevékenység, a munkahely, a vállalatalapítás, illetve a befektetés helye megválasztásának korlátozásához és így a belső piac országhatárok mentén történő felosztódásához, kiemelt feladatot jelent az Unión belüli adóharmonizáció, vagy legalábbis a tagállamok adószabályozásának koordinációja. Említést érdemel ugyanakkor, hogy az uniós adóharmonizáció célja nem elsősorban egy szövetségi adórendszer létrehozása, hanem a termékek és szolgáltatások mozgásának adóügyi megítélése során a nemzeti elbánás követelményének és ezáltal a belső piac zavartalan működésének megvalósítása. E feladat teljesítése során mind a pozitív (jogszabályi vagy egyéb uniós szabályozói szinten történő), mind a negatív [tilalmakon, végső soron az Európai Bíróság (EB) döntésein keresztül megvalósuló] harmonizációs folyamatnak tanúi lehetünk.

A pozitív, vagyis másodlagos jogforrási (főleg irányelvi) szinten történő harmonizáció mindenekelőtt az uniós közvetett adózás rendszerét érinti, lévén a belső piac működése szempontjából kiemelkedő jelentőségű termék- és szolgáltatásmozgásra a legnagyobb korlátozó hatással a forgalmi és jövedéki adók vannak. Ennek köszönhető, hogy a pozitív harmonizációs folyamat legnagyobb eredményeit a közvetett adózás területén érte el. Ennek megfelelően az EB joggyakorlata is inkább tekinthető adójogi értelemben vett ítélkezési gyakorlatnak, hiszen alapvetően uniós adójogszabályokon alapszik.

A negatív, tehát a tilalmakon alapuló harmonizációs folyamat elsősorban a közvetlen adók harmonizációját érinti. A nemzeti adórendszerek eltérő módon kezelik a belföldi és a külföldi forrásból származó jövedelmeket, illetve eltérő szabályokat állapítanak meg a belföldi és a külföldi adóügyi illetőséggel rendelkező adózókra nézve, jóllehet az EUMSz a más tagállam vállalkozásával és állampolgáraival szembeni diszkrimináció minden formáját tilalmazza. Az EB gyakorlata ebben az esetben – a közvetett adókhoz viszonyítva – kiterjedt másodlagos joganyag híján inkább az uniós jog általános rendelkezéseire támaszkodik.

A pozitív harmonizáció mellett azzal egyenértékű harmonizációs tényezőként tarthatjuk számon ugyanakkor – legalábbis a közvetlen adók területén – a tagállamok által az adóverseny kiküszöbölése céljából hozott intézkedéseket. Az adóverseny káros hatásainak kiküszöbölésére irányuló tagállami erőfeszítések a befektetői érdeklődést felkeltő adókedvezmények bevezetése révén más tagállamok számára jelentős adóbevétel-csökkenéshez vezethetnek. A tagállamok ugyanis az adókedvezmények fejében csalogatják magukhoz mind az uniós, mind a harmadik országbeli befektetőket, ami a legtöbb helyen megélénkülő gazdasági tevékenységet, foglalkoztatást és növekedést eredményez. Ez az adópolitika sokszor spontán adóharmonizációs folyamatot is előidéz, amint az a társasági adó mértékének elmúlt időszakban való alakulásából is látható. Ennek oka az, hogy a hasonló fejlettségi szinten levő tagállamok (gazdasági környezet, infrastruktúra, társadalombiztosítás, közszolgáltatások stb.) nem engedhetik meg maguknak, hogy az adóteher tekintetében – felfelé – kilógjanak a sorból. Különösen igaz ez a határokon keresztüli ügyletek bonyolítását segítő belső piac megnyitása (1993), illetve az egységes fizetőeszköz, az euró bevezetése óta (1999, illetve 2002).

A társasági adó mértéke a tagállamonként 40%-nál is magasabb értékről viszonylag rövid idő alatt 25%-ra, vagy még ennél is alacsonyabb értékre csökkent (lásd pl. Írországot a maga 12,5%-kos adómértékével). Különösen igaz ez a 2004-es bővítés utáni helyzetre.4 Az adómérték mellett ugyanakkor a tagállamok az adóalap szélesítésével is kiveszik részüket a kompenzációs folyamatból: az alacsonyabb kulcsok ellensúlyozására csökkentik az adóalap-csökkentő tételek, illetve a mentességek számát. Mivel bizonyos mértékben valamennyi tagállam érintett ebben az adóversenyben, eredményként egységesebb – de individualista módon, a tagállamok, illetve a piac által szabályozott – társasági adószabályozás kialakulása figyelhető meg.

A káros adóverseny ugyanakkor egyes tagállamok esetében az adóalap eróziójához, a befektetői figyelem felkeltése érdekében adott adókedvezmények olyan áttekinthetetlen rendszerének kialakulásához vezetett, amely már uniós szinten, a belső piac diszfunkcionális működésén keresztül is éreztette hatását. A kialakuló rendszer elsősorban a mobil, spekulatív nemzetközi tőke számára kedvezett, de hátrányosan éreztette hatását az európai bérköltségek tekintetében, melyek az USA és a Távol-Kelet országaihoz képest már eleve magasnak voltak tekinthetők.

Az európai adóharmonizáció évtizedei során tehát egyértelművé vált, hogy az adójogszabályok közelítése – elsősorban a közvetlen adóké – politikailag rendkívül érzékeny terület. Az adóztatási felségjog ugyanis a pénzügyi szuverenitás olyan alapvető eleme, melyet egyetlen állam sem szívesen enged át más szervezet részére. Ezt bizonyítja az a tény is, hogy a társasági adózás területén a harmonizáció csak 1990-ben, míg a jövedéki adót érintő átfogó harmonizáció csak 1992-ben öltött először jogszabályi formát.5 A tagállami parlamentekhez képest ugyanakkor az Európai Parlament nem rendelkezik azzal a jogosultsággal, hogy adót vagy egyéb fizetési kötelezettséget állapítson meg.

Az Európai Unió kialakulása, illetve a belső piac működése rendkívüli folyamatnak tekinthető a gazdasági integrációk történetében. A 2008-ban kirobbant és mind a mai napig elhúzódó pénzügyi és politikai világválság azonban rámutatott arra, hogy a gazdasági és monetáris unió szerkezete, illetve a pénzügyi krízis megoldásának döntéshozatali folyamatai alapvető reformokat igényelnek, és a tagállamok fent említett pénzügyi szuverenitásának korlátozása – elsősorban a pénzügypolitika és a költségvetési ellenőrzés területén – elkerülhetetlenné vált. A válság olyan csődközeli költségvetési helyzetet eredményezett egyes tagállamokban (lásd Görögország vagy Portugália), amely a bank-, hitel-, euróválságokon keresztül a pénzügyi és adóharmonizáció rendkívül komoly szükségességét veti fel.

Az adóharmonizációval kapcsolatban kiemelendő, hogy „európai adó” nem létezik, ahogyan nincs uniós adóhatóság sem (az EU köztisztviselői, az eurokraták munkabérének bizonyos hányadát adó jellegű fizetési kötelezettségként ugyan levonják, azonban ez nem tekintendő általános adónemnek). Nem volt európai szupranacionális adónak tekinthető az egykori Európai Szén- és Acélközösség (ESZAK)6 alapító szerződésének 50. cikkében a tagállamok számára kötelezően előírt 1%-os hozzájárulás, mint ahogy az uniós bevételeket biztosító ún. saját források rendszere sem. Ezt a hatályos uniós szabályozás alapján ugyanis az Unió határait átlépő termékek utáni vámbevételek, egyes mezőgazdasági lefölözések, valamint a nemzeti áfabevételeknek a tagállamok nemzeti össztermékének (GNP) meghatározott százalékában maximált összege alkotja.7 Az Unió részére átutalt összeg a tagállamok belső adóbevételeihez képest viszonylag alacsony, illetve ezt az összeget sem „európai”, hanem nemzeti adóhatóságok szedik be.

Annak ellenére, hogy uniós szinten az adópolitikai kezdeményezések viszonylag korlátozott eredményeket értek el, a helyzet a közeljövőben minden bizonnyal változhat. Ennek oka elsősorban a jelenlegi pénzügyi válság, amely az uniós adópolitikát a válságkezelésen túl az egyensúlyi folyamatok egyik kulcselemévé változtathatja.

Az uniós adóharmonizáció jelenleg tehát egy olyan jogharmonizációs folyamatot jelent, ahol a harmonizáció fő célja a belső piac megfelelő működéséhez szükséges uniós, illetve tagállami adószabályozás megteremtése. Az Európai Bizottság (Bizottság) a tagállamokat – különös tekintettel a kis- és középvállalkozások működésének elősegítésére – a további gazdasági fejlődés, a kutatás-fejlesztés biztosítására ösztönzi. Az adóharmonizáció eredményeinek biztosítása érdekében a Bizottság az EUMSz 258. cikke alapján az EB jogértelmező gyakorlatát is igénybe veheti.

Fenti cél elérése érdekében került sor a közös hozzáadottérték-adó (a magyar adórendszerben általános forgalmi adó, áfa)8 rendszerének bevezetésére, illetve a jövedéki szabályozás uniós szintű egységesítésére. A közvetlen adózás területén a harmonizációs folyamat lassabban haladt előre, és elsősorban az EB joggyakorlata által alakított, a külföldi illetőségű adózók és a külföldről származó jövedelem adóztatásakor megnyilvánuló hátrányos megkülönböztetés tilalmának érvényesítésére korlátozódott. A jövőben változást hozhat a Bizottság által 2011 márciusában előterjesztett javaslat a közös konszolidált társasági adóalapról,9 továbbá a pénzügyi válságra tekintettel a tagállami adópolitikáknak az adókedvezményektől a költségvetési bevételek biztosítása és az államháztartási hiány fokozott csökkentése felé történő irányváltása.

„Lapozz bele!” módban ezek az oldalak nem érhetőek el.

Kérjük, vásárolja meg a teljes elektronikus könyvet weboldalunkon.

This page is not available in preview mode.

Should you wish to access the complete text, please purchase the full version of this e-book at our webpage.