Várnay Ernő – Papp Mónika

Az Európai Unió joga

Kiadja a

Wolters Kluwer Kft.

Budapest, 2013

1117 Budapest, Prielle Kornélia u. 21–35.

Telefon: (40) 464-565

Fax: +36 (1) 464-5657

e-mail: info@complex.hu

www.complex.hu

Felelős vezető: a Wolters Kluwer Kft. igazgatója

Kiadásért felelős: Tóth Gábor

A kiadványok szerkesztéséért felelős: dr. Csizner Ildikó

Felelős szerkesztő: dr. Izsák-Somogyi Katalin

Műszaki kiemelt főmunkatárs: Schuller Krisztina

Műszaki szerkesztők: Kerek Imréné, Szász Zoltán

Fedélterv és tördelés: CompLex Kiadó Kft. DTP-csoport

ISBN 978 963 295 075 4

Termékkód: YEB0820

Kiadványaink megtekinthetőek és megvásárolhatóak szakkönyvesboltunkban a Kiadó címén, továbbá a www.complex.hu portálon.

Minden jog fenntartva, beleértve a sokszorosítás és a műbővített, illetve rövidített változatának kiadási jogát is.

A Kiadó írásbeli hozzájárulása nélkül sem a teljes mű, sem annak bármely része semmiféle formában (fotokópia, mikrofilm vagy más hordozó) nem sok szorosítható.

A mű Várnay Ernő és Papp Mónika: Az Európai Unió joga (2005) második kiadásának alapján készült.

Szerzők:

dr. Várnay Ernő – Debreceni Egyetem, Állam- és Jogtudományi Kar (I–XI. fejezet)

dr. Papp Mónika – Eötvös Loránd Tudományegyetem, Állam- és Jogtudományi Kar (XII., XIII. fejezet)

Kézirat lezárva:

2010. szeptember 30.

© dr. Várnay Ernő, dr. Papp Mónika, Budapest, 2010, 2013

© CompLex Kiadó Jogi és Üzleti Tartalomszolgáltató Kft., Budapest, 2010, 2013

A CompLex Kiadó Jogi és Üzleti Tartalomszolgáltató Kft. az 1795-ben alapított Magyar Könyvkiadók és Könyvterjesztők Egyesülésének a tagja.

Előszó

A jelen munka – immáron harmadik kiadása – arra tesz kísérletet, hogy bevezesse az olvasót az Európai Unió jogi-intézményi viszonyainak tanulmányozásába. Elsősorban a magyar egyetemi képzés igényeire voltunk figyelemmel, de bebizonyosodott, hogy gyakorló jogászok, más érdeklődők is találhatnak a kötetben hasznosítható ismereteket.

Bár a szerzők és a kiadó is szívesen látnák egyetemi hallgatók kezében a könyvet, a munka több helyütt a tudományos diskurzusra is tekint, néhol részt kérve abban.

A könyvnek sem tárgyköre, sem módszere nem egyedi, sőt inkább azt lehetne mondani, hogy széles körben használt tankönyvek, kézikönyvek példáját igyekeztünk követni.1 Ennek megfelelően az integrációs szervezet intézményi-jogi szempontú fejlődésének bemutatása után az institucionális jog, majd az úgynevezett anyagi jog általánosan tárgyalt nagy témakörei – a belső piac joga és a széles értelemben vett versenyjog – következnek. Az előző kiadásokban szereplő néhány közös politikát tárgyaló fejezeteket elhagytuk. Ennek oka, hogy e politikákat részletesen, alaposan megbízható magyar nyelven megjelent munkák tárgyalják.2

A kifejtés során törekedtünk alapvető jogi szövegek – mindenekelőtt az Unió alapszerződései és az Európai Unió Bírósága ítéletei – meglehetősen kiterjedt beemelésére. Ezek hol a mondanivaló kifejtésére, hol illusztrációként szolgálnak. Az illusztrálás azt a szándékot is mutatja, hogy szeretnénk ennek a jognak az „életét” is érzékelhetővé tenni. Ennek érdekében statisztikákat, példákat, hivatalos dokumentumokat is felvettünk. Sok helyütt az egyes megnevezések mellett közöljük az angol, illetve francia megfelelőket. Az Unió mindennapi életében és talán a tudományos feldolgozásokban is legkiterjedtebben használt nyelvekről van szó. Az egyes témaköröknél feltüntetett irodalmi hivatkozások – amelyek többnyire a legismertebb könyvek, tanulmányok körére szorítkoznak – egyrészt a forrásokat ismertetik, másrészt mélyebb ismeretek megszerzéséhez mutatnak utat. Az angol és francia nyelvű munkák mellett természetesen az egyre gazdagabb magyar nyelvű szakirodalomból is merítettünk.

A jelen kiadás határozott törekvése lehetőség szerint teret juttatni a magyar vonatkozásoknak. Ebben az irányban talán ez a feldolgozás megy el a legmesszebbre. Hat évvel Magyarországnak az Európai Unióhoz történt csatlakozása után alappal mondható, hogy az uniós jog az ország jogéletének érzékelhető része, a jogalkotók és számos vonatkozásban a joggal élők számára is fontos joganyag. Ez a jog nemcsak érvényesülést követel magának hazánkban, hanem létrejöttében is szerepet kaptunk.

A Lisszaboni (Reform) Szerződés hatályba lépését követően meglehetősen összetett helyzet állt elő az Unió Alapszerződései cikkeinek számozása kapcsán. Számos esetben egyazon alapszerződési rendelkezés három számot is viselhet. Az Európai Unióról szóló szerződés és az Európai Unió működéséről szóló szerződés egyes rendelkezései a korábbi alapító szerződések cikkeit ismétlik vagy módosítják. Ezek a rendelkezések azonban az Amszterdami Szerződés újraszámozása előtt más szám alatt szerepeltek. Hivatkozásainkban igyekeztünk egyértelműen utalni a számozás forrására.3

Rövidítések jegyzéke

AB

Alkotmánybíróság (magyar)

BCE

Banque centrale européenne (→EKB)

CFSP

Common Foreign and Security Policy (→KKBP)

Coreper

Comité des représentants permanents (Állandó Képviselők Bizottsága)

CPE

Coopération politique européenne

DG

Directorate General, direction générale

EB

Európai Bíróság

EBB

Európai Beruházási Bank (→EIB)

EBHT

Európai Bírósági Határozatok Tára

ECB

European Central Bank (→EKB)

ECOFIN

gazdasági és pénzügyminiszterekből álló Tanács

ECOSOC

Economic and Social Committee – Gazdasági és Szociális Bizottság

ECR

European Court Report

EEO

Egységes Európai Okmány (→SEA)

EFTA

European Free Trade Association

EGK

Európai Gazdasági Közösség

EGFB

Európai Gazdasági és Szociális Bizottság (→ECOSOC)

EGT

Európai Gazdasági Térség

EIB

European Investment Bank (→EBB)

EK

Európai Közösség

EKB

Európai Központi Bank (→ECB)

EKTB

Európai Koordinációs Tárcaközi Bizottság

EMU

Economic and Monetary Union (→GMU)

ENSz

Egyesült Nemzetek Szervezete

EP

Európai Parlament

EPC

European Political Coopération

ERM

Exchange Rate Mechanism

ESCB

European System of Central Banks (→KBER)

EF

Eljárási szabályok

ESZAK

Európai Szén- és Acélközösség

EU

Európai Unió

EUHL

az Európai Unió Hivatalos Lapja (→HL)

EUSz

az Európai Unióról szóló szerződés

EUMSz

az Európai Unió működéséről szóló szerződés

Eurogroupe

az euró övezetben részt vevő tagállamok gazdasági és pénzügyminisztereinek informális összejövetele

EÜB

Európai Ügyek Bizottsága

FMI

Fonds Monétaire International

GATS

General Agreement on Trade in Services

GATT

General Agreement on Tariffs and Trade

GBER

az állami támogatások általános csoportmentesítő rendelete. [A Bizottság 800/2008/EK rendelete (2008. augusztus 6.) a Szerződés 87. és 88. cikke alkalmazásában a támogatások bizonyos fajtáinak a közös piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánításáról]

GVH

Gazdasági Versenyhivatal

GMU

Gazdasági és Monetáris Unió

GNP

Gross National Product

GSP

General System of Preferences

HL

az Európai Unió Hivatalos Lapja

IMF

International Monetary Fund

ISPA

Instrument for Structural Policies for Pre-accession

JAI

Coopération dans le domaine de la justice et des affaires

intérieures (→JHA)

JHA

Justice and Home Affairs (→JAI)

KBER

Központi Bankok Európai Rendszere

KGST

Kölcsönös Gazdasági Segítség Tanácsa

KKBP

Közös Kül- és Biztonságpolitika (→CFSP)

Kkv

Kis- és középvállalkozás

KT

Közszolgálati Törvényszék

NATO

North Atlantic Treaty Organisation

NYEU

Nyugat-Európai Unió (→WEU)

OECD

Organisation for Economic Co-operation and Development

OEEC

Organisation for European Economic Co-operation

OJ

Official Journal of the European Communities

PESC

politique extérieur et de sécurité commune (→KKBP)

PHARE

Pologne, Hongie, aide à la reconstruction économique

Rec.

Receuil de le jurisprudence (→EBHT)

SEA

Single European Act (→EEO)

SEBC

Système européen des banques centrales (→KBER)

SGCI

Secrétariat général du Comité Interministériel pour les questions de coopération économique européenne

SAPARD

Community support for pre-accession measures for agriculture and rural development

TKB

tagállami központi bankok

TM

Társulási Megállapodás

Tpvt

→EEO) a tisztességtelen piaci magatartás és versenykorlátozás tilalmáról szóló 1996. évi LVII. törvény

TRIPS

Trade-Related Aspects of Intellectual Property Rights

UNCTAD

United Nations Conference on Trade and Development

WEU

Western European Union (→NYEU)

WTO

World Trade Organisation

I. fejezet

Az európai integrációs szervezet fejlődése – elmélyülés és kibővülés

1. Bevezetés

Az európai integrációs szervezet fejlődésének vázlatos bemutatása során kifejezetten az integrációs szervezet oldaláról közelítünk, nem célunk tehát az idetartozó gazdasági és politikai fejlemények, illetve a rájuk vonatkozó elméletek ismertetése.4 Integrációs szervezet alatt a tárgyunkat adó Európai Közösségeket, illetve az Európai Uniót értjük. Az elmélyülés és kibővülés egyrészt a szervezet keretei közötti együttműködés egyre sokrétűbbé válását, a tagállamok, a magánszemélyek életében egyre sokoldalúbb jelenlétét, az intézményes kapcsolatok erősödését jelenti, másrészt a részt vevő államok – egyúttal népesség, terület – gyarapodására utal. Az elmélyülés és a kibővülés egymással összefüggést tartó folyamatok, hiszen az elmélyülés adott szintje meghatározza a szervezet fogadókészségét, illetve a csatlakozni kívánó állam által elfogadandó állapotokat. Ugyanennek az összefüggésnek a további megjelenése, hogy a kibővülések gyakorta belső változásokat kényszerítenek ki az együttműködés területein és az integráció intézményi-jogi jellegzetességeiben. Az elmélyülés a tagállamok jogrendszerei és alkotmányos berendezkedései fokozódó „európaizálódását” is magával hozza, míg a kibővülések az Unió közvetlen szomszédságát is módosítják, s a világban elfoglalt pozícióira is kihatással vannak.5

2. A Közösségek létrejötte

2.1. Közvetlen előzmények

Az európai integrációs szervezetek létrejöttének közvetlen előzményei a II. világháború utáni időkre tehetők. Ezek közül rendszerint nem maradnak említés nélkül a Marshall-segély (terv), az OEEC (Organization for European Economic Cooperation), az Európa Tanács létrejötte, a Benelux vámunió és a Nyugat-Európai Unió.

1946. szeptember 19-én Winston Churchill, a nácizmus elleni küzdelem kiemelkedő brit államférfija, híres zürichi beszédében Európai Egyesült Államok létrehozására szólított fel. 1947-ben – ebben az évben jött létre a GATT (General Agreement on Tariffs and Trade), az Általános Vám- és Kereskedelmi Egyezmény, amely a világkereskedelem liberalizálását tűzte ki célul6 –, az Egyesült Államok bejelentette a Marshall-tervet. A terv célja Európa háború utáni helyreállításának gazdasági-pénzügyi támogatása volt.7 Az Egyesült Államok ugyanakkor megkövetelte egy olyan szervezet létrehozását, amely képes a program megfelelő lebonyolítására, s a szükséges nemzetközi együttműködés elősegítésére. Ez a szervezet az 1948. április 16-án létrejött Európai Gazdasági Együttműködési Szervezet (OEEC) lett. Ennek a szervezetnek a ma is létező utóda a Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet, közismert nevén az OECD8 (Organization for Economic Co-operation and Development).

Katonai téren meg kell említeni az 1948-as Brüsszeli Szerződést, amely Franciaország, az Egyesült Királyság és a Benelux államok között jött létre, illetve a kiemelkedő jelentőségű NATO-t (North Atlantic Treaty Organisation), amely 1949-ben született,9 illetve a tárgyunk szempontjából közvetlen jelentőséggel is bíró Nyugat-Európai Uniót, a NYEU-t (Western European Union, Union de l’ Europe occidentale), amely 1954-ben a Brüsszeli Szerződés bázisán alakult.

A gazdasági téren kialakítandó együttműködés előtörténetében szerepel a Benelux vámunió, amelynek létrehozásáról Belgium, Hollandia és Luxemburg még 1947-ben kötöttek megállapodást, s amely az 1950-es évek közepére teljesedett ki.

1949-ben jött létre az Európa Tanács (Council of Europe), alapító okmányát Hágában írták alá.10 Az Európa Tanács két fő szerve a Miniszteri Bizottság (Committee of Ministers) és a Parlamenti Közgyűlés (Parliamentary Assembly) – nem rendelkeznek nemzetek feletti hatáskörökkel. Az Európa Tanács talán legnagyobb vívmánya az Emberi Jogok Európai Egyezménye (European Convention on Human Rights), amelyet 1950-ben írtak alá, és 1953-ban lépett hatályba.11 Az Egyezmény létrehozta az Emberi Jogok Európai Bíróságát (Cour Européenne des Droits de l’Homme, European Court of Human Rights), ami 1959-ben kezdte meg működését.12

Ugyancsak 1949-ben született – mintegy válaszként a nyugat-európai fejleményekre – a szocialista országok gazdasági együttműködésének szervezésére hivatott Kölcsönös Gazdasági Segítség Tanácsának (KGST) alapító nyilatkozata.13

2.2. Az Európai Szén- és Acélközösség létrejötte

1950. május 9-én Robert Schuman francia külügyminiszter nyilatkozatot tett közzé a német–francia szén- és acéliparnak egy közös, úgynevezett Főhatóság alá helyezéséről. A létrehozandó szervezetet más európai országok számára is nyitva állónak képzelték el. Részletek a Schuman Deklarációból:

„A világbéke csak a vele szembeni fenyegetésekkel arányban álló alkotó erőfeszítésekkel őrizhető meg.

A békés kapcsolatok megőrzéséhez elengedhetetlen az a hozzájárulás, amelyet egy megszervezett és életteli Európa képes nyújtani. Franciaországnak, amely több mint 20 éve az egységes Európa élharcosa, mindig is alapvető célja volt a béke szolgálata. Ez az Európa nem vált valóra, háború részesei lettünk.

Európa nem egy csapásra, egy mindenre kiterjedő konstrukció révén fog megszületni, hanem olyan kézzelfogható eredmények révén, amelyek mindenekelőtt a tényleges szolidaritást teremtik meg. Az európai népek egyesítése megköveteli, hogy szűnjék meg Franciaország és Németország évszázados szembenállása. A tervezett vállalkozásnak mindenekelőtt Franciaországra és Németországra kell kiterjednie.

A francia kormány javaslatot tesz a francia–német szén- és acéltermelés egészének egy Főhatóság alá helyezésére, egy olyan szervezet keretében, amely más európai országok számára is nyitva áll.

A szén és az acél termelésének közössé tétele – az európai föderáció első állomásaként – azonnal biztosítani fogja a gazdasági fejlődés közös alapjait, és megváltoztatja ezen régiók sorsát, amelyek oly régóta a fegyvergyártásra voltak rendelve, amely fegyvereknek aztán valahányszor áldozatává lettek.

A szén és az acél termelésében létrehozott szolidaritás nyilvánvalóvá fogja tenni, hogy Franciaország és Németország között bármilyen háború nemcsak elképzelhetetlen, hanem ténylegesen kivihetetlen.

[…]

Az alapanyag-termelés közössé tételével és egy új Főhatóság – amelynek döntései kötelezőek lesznek Franciaországra, Németországra és a többi tagállamra – létrehozásával a jelen javaslat a béke megőrzéséhez elengedhetetlen európai föderációhoz vezető első konkrét lépés megtételét jelenti.”14

A Schuman-nyilatkozatban felvázolt elképzelés megvalósítását az első európai integrációs szervezet, az Európai Szén- és Acélközösség (ESZAK) létrehozása indította el.

2.2.1. Az ESZAK céljai

Az Európai Szén- és Acélközösség alapításáról szóló szerződést15 1951. április 16-án Párizsban hat alapító ország írta alá: Franciaország, a Német Szövetségi Köztársaság, Olaszország, Belgium, Hollandia és Luxemburg. A szerződés a hat tagállamban történt ratifikációt követően 1952-ben lépett hatályba. A szerződést meghatározott időre, a hatálybalépéstől számított ötven évre hozták létre.

Nagyon fontos aláhúzni, hogy az ESZAK a szén és acél közös piacának megteremtését tűzte ki célul, tehát ezen termékeknek a tagállamok közötti akadályoktól mentes forgalmát. Emellett vállalták a harmadik országokba irányuló export elősegítését, a szénbányászatban és az acéliparban dolgozók életkörülményeinek javítását.

„Lapozz bele!” módban ezek az oldalak nem érhetőek el.

Kérjük, vásárolja meg a teljes elektronikus könyvet weboldalunkon.

This page is not available in preview mode.

Should you wish to access the complete text, please purchase the full version of this e-book at our webpage.