KISKÖNYVTÁR AZ ÁFÁRÓL 2.

dr. Farkas Alexandra

A közösségi és egyéb külföldi ügyletek áfája és számlázása

Kiadja a

Wolters Kluwer Kft.

Budapest, 2013

1117 Budapest, Prielle Kornélia u. 21–35.

Telefon: (40) 464-565

Fax: +36 (1) 464-5657

e-mail: info@wolterskluwer.hu

www.wolterskluwer.hu

Felelős vezető: a Wolters Kluwer Kft. igazgatója

Kiadásért felelős: Tóth Gábor

A kiadványok szerkesztéséért felelős: Kézdi Katalin

Felelős szerkesztő: Fehér Nóra

Műszaki kiemelt főmunkatárs: Schuller Krisztina

Műszaki szerkesztők: Kerek Imréné, Szász Zoltán

Fedélterv és tördelés: Wolters Kluwer Kft. DTP-csoport

ISBN 978 963 295 338 0

Termékkód: YEB1475

Kiadványaink megtekinthetőek és megvásárolhatóak szakkönyvesboltunkban a Kiadó címén, továbbá a www.wolterskluwer.hu portálon.

Minden jog fenntartva, beleértve a sokszorosítás és a műbővített, illetve rövidített változatának kiadási jogát is.

A Kiadó írásbeli hozzájárulása nélkül sem a teljes mű, sem annak bármely része semmiféle formában (fotokópia, mikrofilm vagy más hordozó) nem sok szorosítható.

Szerző:

dr. Farkas Alexandra

Kézirat lezárva:

2013. augusztus 31.

© dr. Farkas Alexandra, Budapest, 2013

© Wolters Kluwer Kft., Budapest, 2013

A Wolters Kluwer Kft. az 1795-ben alapított Magyar Könyvkiadók és Könyvterjesztők Egyesülésének a tagja.

Jogszabályi rövidítések

Áfa tv.

az általános forgalmi adóról szóló 2007. évi CXXVII. törvény

Art.

az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény

CMR Egyezmény

a „Nemzetközi Közúti Árufuvarozási Szerződésről” szóló, Genfben, az 1956. évi május hó 19. napján kelt Egyezmény

Héa-irányelv

a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló 2006/112/EK tanácsi irányelv

Héa-végrehajtási rendelet

a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló 2006/112/EK irányelv végrehajtási intézkedéseinek megállapításáról szóló 282/2011/EU tanácsi rendelet

Sztv.

a számvitelről szóló 2000. évi C. törvény

Tao tv.

a társasági adóról és az osztalékadóról szóló 1996. évi LXXXI. törvény

Vámtv.

a közösségi vámjog végrehajtásáról szóló 2003. évi CXXVI. törvény

Vámkódex

a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK tanácsi rendelet

Vámvégrehajtási rendelet

a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló 2454/93/EGK bizottsági rendelet

24/1995. (XI. 22.) PM rendelet

a számla, egyszerűsített számla és nyugta adóigazgatási azonosításáról, valamint a nyugta adását biztosító pénztárgép és taxaméter alkalmazásáról szóló 24/1995. (XI. 22.) PM rendelet

I.

Bevezetés

A külföldi vonatkozású ügyletek a cégek, vállalkozók legnagyobb hányadát érintik. Az általános forgalmi adó rendszerében, azaz a számlázás során a külföldi vonatkozású ügyletekre bizonyos tekintetben az általánostól eltérő rendelkezések vonatkoznak. Jelen kiadványban összefoglaljuk azokat a rendező elveket, illetve részletszabályokat, amelyekre figyelemmel kell lenni, amikor külföldi ügyleteket teljesítünk vagy rendelünk.

Mivel a külföldi vonatkozású ügyletek kapcsán eltérő szabályok vonatkoznak a más tagállamba irányuló, vagy onnan érkező termékügyletekre, és mások harmadik országba irányuló, illetve onnan érkező termékügyletekre, ezért ezeket külön fejezetben tárgyaljuk (a közösségi vonatkozású termékügyleteket a II. fejezetben, a harmadik országbeliekét pedig a III. fejezetben).

A külföldi vonatkozású szolgáltatások szabályozási elvei azonban megegyeznek, akár más tagállamba nyújtott, illetve onnan igénybe vett, valamint a harmadik országba nyújtott, illetve onnan igénybe vett szolgáltatásról beszélünk, ezért ezeket egységesen a IV. fejezetben dolgoztuk fel.

Mindezeken túl – tekintve, hogy a külföldi vonatkozású ügyletek esetén az ellenérték gyakran devizás – a kiadvány V. részében a devizás számla szabályai találhatók.

II.

A közösségi termékügyletek

A közösségi termékügyletek esetén a célország szerinti adóztatás elve érvényesül. Ez azt jelenti, hogy amennyiben a közösségi áfaalanyok egymással termékforgalmat bonyolítanak, akkor a termék utáni áfa megfizetésére a beszerzési országban kerül sor, feltéve, hogy az ügylet megfelel a közösségi termékügyletekre előírt a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló 2006/112/EK tanácsi irányelvnek (a továbbiakban: Héa-irányelv) és – ezen keresztül – az érintett tagállamok belső jogszabályaiban foglalt rendelkezéseknek.

A közösségi termékügyleteket – a célországban történő áfafizetés megvalósítása érdekében – olyan sajátos ügylettípusként szabályozták a hozzáadottérték-adó rendszerében, hogy tulajdonképpen két jogcímen történik „adóztatás”. Egy közösségi termékügylet esetén ugyanis adóztatható tényállás keletkezik az értékesítői oldalon (amely az Áfa tv. 89. §-a szerint adómentes), továbbá ugyanezen ügylet adóztatva van a beszerzői oldalon is mint Közösségen belüli termékbeszerzés (amely viszont jellemzően tényleges adófizetést von maga után). Tehát dogmatikailag ugyan az eredet országában is van áfakötelezettség, azonban ez csak adminisztrációs jellegű, ugyanis – amennyiben az ügylet megfelel a közösségi termékügyletekre előírt feltételeknek – az eredet országában a termékértékesítést mentesítik az áfafizetés alól.

A közösségi termékügyletek sajátja tehát, hogy ún. páros ügylettípusnak minősülnek, ami azt jelenti, hogy amikor az egyik oldalon egy közösségi termékértékesítés áll, akkor a rendeltetési helyen szükségszerűen teljesül egy Közösségen belüli termékbeszerzés, amely szemben az értékesítési oldallal, már tényszerű adófizetést von maga után. Ugyanakkor nem szabad elfelejtenünk, hogy bár ez a két ügylet (ti. a közösségi termékértékesítés és a közösségi termékbeszerzés) valóban szorosan – mondhatni elválaszthatatlanul – összekapcsolódik, mégiscsak két külön ügyletről, két adóztatható tényállásról van szó. A megoldás lényege, hogy a közösségi szabályok – és így a magyar az általános forgalmi adóról szóló 2007. évi CXXVII. törvény (a továbbiakban: Áfa tv.) is – a közösségi termékértékesítést normál termékértékesítésként kezelik, tehát adóztatható tényállásnak minősítik csupán azon okból kifolyólag, hogy biztosítani tudja a célország szerinti adóztatást, a közösségi termékértékesítésre vonatkozó adómértéket adómentességben határozzák meg.

1. A Közösségen belüli termékbeszerzés

1.1. A Közösségen belüli termékbeszerzés fogalma

A közösségi termékügyletek célország szerinti áfaadózása úgy valósul meg, hogy a termékértékesítés és a szolgáltatásnyújtás adóztathatósága mellett a Közösségen belüli termékbeszerzés is mint áfaadózás alá eső tényállás jelenik meg úgy, hogy azt már nem mentesíti az adó alól, hanem minden egyes közösségi termékbeszerzés az érintett termékre – a rendeltetés országában – irányadó adókulccsal adózik.

A közösségi termékbeszerzés utáni adózás úgy történik, hogy a rendeltetési helyen a beszerző áfaalany a beszerzett termékre vonatkozó adókulccsal kiszámított áfát mint fizetendő adót veszi figyelembe, és ezzel egyidejűleg, amennyiben adólevonási joga is van (azaz adólevonásra jogosító gazdasági tevékenységéhez szerezte be az adott terméket), a fizetendő adóként figyelembe vett adót levonható adóként is kezeli.

A Közösségen belüli termékbeszerzés kapcsán az alábbi körülményekre kell még figyelemmel lenni.

a) A Közösségen belüli termékbeszerzés alaptényállása szerint minden olyan termék után közösségi beszerzés címén kell belföldön adót fizetni, amelyet a belföldi áfaalany vagy belföldi – áfaalanynak nem minősülő – jogi személy más tagállamból szerez be egy másik tagállambeli áfaalanytól úgy, hogy a termék más tagállamból jön be Magyarországra. Abban az esetben, ha a terméket a magyar adóalany más tagállambeli partnerétől szerzi ugyan be, azonban a termék harmadik országból érkezik Magyarországra a magyar adóalanyhoz, akkor az nem minősülhet Közösségen belüli termékbeszerzésnek, hanem – az érintett ügyletre vonatkozó konkrét teljesítési helyektől függően – az ügylet vagy termékimport, vagy pedig a más tagállami partner által belföldön teljesített termékértékesítés jogcímén minősül áfakötelesnek.

b) A közösségi termékbeszerzések alól kivétel az az eset, ha a terméket értékesítő másik tagállambeli áfaalany a saját tagállamának szabályai szerint alanyi adómentesnek minősül, mert ez esetben – tekintve, hogy ő nem közösségi termékértékesítést, hanem alanyi mentes termékértékesítést teljesít – a beszerző áfaalanynak nem keletkezik belföldön Közösségen belüli beszerzés címén áfakötelezettsége.

c) Kivétel továbbá a közösségi beszerzés alól az az eset, ha a termék értékesítésére a távolsági értékesítés szabályait (Áfa tv. 29. §), vagy a fel- vagy összeszerelés tárgyául szolgáló termék értékesítésére vonatkozó szabályokat (Áfa tv. 32. §) kell alkalmazni. Ezen két kivételnek az oka a teljesítési hely szabályok logikájában keresendő. Egy normál, közösségi (adómentes) termékértékesítés teljesítési helye minden esetben a feladás, fuvarozás megkezdésének a helye (ez a belföldi szabályozásban az Áfa tv. 26. §-ában jelenik meg). Távolsági értékesítés esetén a teljesítés helye főszabályként a termék rendeltetési helye, kivéve, ha az értékesítő nem érte el a rendeltetés tagállamában érvényes értékhatárát, és ezzel együtt nem is választotta a rendeltetés tagállama szerinti adózást. Fel- vagy összeszerelés tárgyául szolgáló termék értékesítésénél pedig a teljesítés helye a szerelés helyszíne. Ezeknél az értékesítéseknél tehát főszabályként nem az indulási tagállamban van a teljesítési hely, így nem minősülnek az értékesítőnél közösségi adómentes értékesítésnek sem. Ez pedig azt eredményezi, hogy – az értékesítői oldalon történő közösségi termékértékesítés hiányában – a beszerzés tagállamában nem valósul meg Közösségen belüli termékbeszerzés sem.

Példa

Tegyük föl, hogy egy magyar cég egy gépsort vásárol egy német adóalanytól, amelynek két hétig tartó installálását is a német eladó végzi a magyar cég nagykanizsai telephelyén. Ez egy fel- vagy összeszerelés tárgyául szolgáló termék értékesítése, így az ügyletre nem a közösségi szabályokat kell alkalmazni, hanem a következők szerint kell eljárni.

Mivel a termék fel- vagy összeszerelés tárgyául szolgáló terméknek minősül, ezért az értékesítés teljesítési helye nem a feladás tagállama (amely esetünkben Németország), hanem – figyelemmel az Áfa tv. 32. §-ára – a szerelés országa lesz, ami a példánkban Magyarország. Ez pedig azt jelenti, hogy a német cég belföldi (magyarországi) teljesítési helyű értékesítést végez a nagykanizsai magyar adóalanynak. Nem beszélhetünk tehát közösségi ügyletről, ugyanis ahhoz az kellene, hogy a német cég értékesítésének teljesítési helye a termék indulásának országa, tehát Németország legyen, azonban ez a termék jellege miatt (ti. fel- vagy összeszerelés tárgyául szolgáló termékről van szó) nem lehetséges. A teljesítés helye tehát a szerelés helye, azaz belföld. Kérdéses, hogy hogyan történjen az áfa fizetése. Ehhez az Áfa tv. 139. §-ának szabályát kell megvizsgálnunk, amely szerint, ha a termék értékesítése teljesítési helyének megállapítására a 32. §-t kell alkalmazni (azaz amennyiben a termék fel- vagy összeszerelés tárgyául szolgál), akkor az adót a terméket beszerző, belföldön nyilvántartásba vett adóalany fizeti, feltéve, hogy a terméket értékesítő adóalany belföldön gazdasági céllal nem telepedett le, gazdasági célú letelepedés hiányában pedig lakóhelye vagy szokásos tartózkodási helye nincs belföldön. A példa szerinti esetben a német adóalanynak nincsen Magyarországon letelepedése, azonban az értékesítésének a teljesítési helye mégis belföld. Az Áfa tv. 139. §-a azonban ezt a problémát úgy oldja meg, hogy a belföldi beszerzőre, a példánkban a nagykanizsai magyar cégre telepíti az adó fizetését. A fizetendő áfát tehát az installálásra kerülő gépsor után a magyar cég fogja az áfabevallás erre vonatkozó sorában feltüntetni, amelyet egyúttal levonásba is helyezhet, ha az áfalevonás feltételei egyébként fennállnak. Az ügyletet ugyanakkor sem a magyar cég, sem a német eladó nem szerepeltetheti az összesítő nyilatkozatban, tekintettel arra, hogy a vonatkozó szabályok szerint ez nem közösségi termékügylet.

d) Főszabályként a közösségi termékügyletekre vonatkozó adózási rezsim kizárólag az áfaalanyok közötti ügyletekre vonatkozik, azaz mindazon esetekben, amikor az értékesítő vagy a beszerző nem áfaalany (például magánszemély), akkor a közösségi termékügyletekre vonatkozó speciális áfaadózási szabályok nem alkalmazandóak.

Van azonban egy olyan sajátos ügylettípus, amelyet a Héa-irányelv nyomán az Áfa törvény mégis a közösségi termékügyletekre irányadó adózási körbe von annak ellenére, hogy az azt teljesítő személy nem alanya a hozzáadottérték-adónak. Ez az ügylettípus az új közlekedési eszköz közösségi értékesítése, és ennek párjaként a célországban az új közlekedési eszköz Közösségen belüli beszerzése.

Az új közlekedési eszköz értékesítése tekintetében a forgalmi adófizetés során tehát akkor is a célország adóztatása érvényesül, ha az értékesítő, vagy a beszerző, vagy akár mindkettejük nem áfaalany. Ez azt jelenti, hogy az új közlekedési eszköz értékesítése – a feltételek fennállása esetén – minden esetben adómentes közösségi termékértékesítés, és ezzel együtt a beszerzőnél tényszerű adózást eredményező közösségi beszerzés, függetlenül attól, hogy akár az értékesítő, akár a beszerző egyébként áfaalany-e, vagy sem.

Mivel az új közlekedési eszközök közösségi adásvételére vonatkozó szabályozás célja természetesen nem az volt, hogy e termékkör kapcsán ne történjen meg a forgalom adóztatása, ezért az értékesítési oldal adómentessége mellett a beszerzés oldalán, azaz a beszerzés országában adófizetés történik.

Az adófizetés módja attól függően alakul, hogy a beszerzési oldalon ki áll. Abban az esetben ugyanis, ha a beszerzési oldalon egy egyébként áfaalanynak minősülő gazdálkodó áll, akkor az áfafizetés – csakúgy, mint az egyéb ügyletek esetén – önadózással történik.

Amennyiben azonban a beszerző egy olyan személy, szervezet, aki (amely) nem tekinthető áfaalanynak – azaz alapvetően nem foglalkozik áfaadóztatás alá eső ügyletekkel (például magánszemély) –, akkor az adófizetés kivetéssel történik. (Az Áfa tv.-nek a Héa-irányelvre épülő 259. § 25. pontja határozza meg az új közlekedési eszköz fogalmát.)

e) Közösségen belüli termékbeszerzés az is, ha jövedéki terméket adóalany vagy nem adóalany jogi személy szerez be más tagállamból, feltéve, hogy a beszerzés után jövedékiadó-fizetési kötelezettség keletkezik belföldön.

Lényeges, hogy az áfa rendszerében jövedéki terméknek azt a terméket tekintjük, amely a jövedéki adószabályok alkalmazásában még nem tekinthető szabad forgalomba bocsátottnak, azaz amely kapcsán a jövedéki adó megfizetése még nem történt meg. Éppen ezért például, amennyiben a jövedéki adóraktárból már kitárolt, azaz jövedéki értelemben szabad forgalomba helyezett, jövedéki adófizetéssel érintett sört a későbbiekben más tagállamból szereznek be, akkor az áfa szempontjából nem jövedéki termék, hanem normál termék beszerzése történik, így annak beszerzése a 19. § a) pontja alapján minősülhet Közösségen belüli termékbeszerzésnek (feltéve természetesen, ha annak feltételei egyébként fennállnak).

f) Nem keletkezik közösségi termékbeszerzés címén áfakötelezettség, ha a beszerző olyan másik tagállambeli áfaalanytól szerezte be a terméket, amely másik tagállambeli értékesítő azt nem a normál szabályok szerint, hanem a használt ingóságra vonatkozó árrésadózási szabályok szerint, vagy pedig az Áfa tv. XVI. fejezet 3. alfejezetének megfelelő nyilvános árverés szervezőjeként értékesítette. Ezekben az esetekben ugyanis a forgalmi adózás – a sajátos adóalap-megállapításra tekintettel – az eredet tagállamában marad. Tehát, ha egy terméket másik tagállamból ún. különbözeti adózás (azaz használt ingóságok árrésadózása) szerint vesz meg a magyar áfaalany, akkor itthon közösségi beszerzés címén nem kell áfát fizetnie.

Példa

Egy magyar adóalany használt nyomtatót vásárol egy szlovák cégtől. A nyomtatót a beszerzés eredményeként Szlovákiából Magyarországra hozzák. Alapesetben ez egy közösségi termékbeszerzés lenne. Azonban tegyük föl, hogy a szlovák cég használt ingóságok kereskedelmével foglalkozik, azaz a szlovák szabályok szerinti különbözeti adózást (Áfa tv. szerinti nevén: használt ingóságok árrésadózását) alkalmazza a nyomtató értékesítése során. Mivel az Áfa tv. 20. § (1) bekezdés c) pontja értelmében ez esetben nem beszélhetünk közösségi termékbeszerzésről – mivel a terméket a szlovák cég árrésadózási szabályok szerint értékesítette –, ezért a magyar beszerzőnek belföldön a nyomtató beszerzésével összefüggésben áfát fizetnie nem kell.

A gyakorlatban annak ténye, hogy egy magyar cég a másik tagállamból egy különbözeti adós adóalanytól szerzett be terméket, a szerződésből, valamint a másik tagállambeli adóalany által kibocsátott számlából derülhet ki (hiszen a Héa-irányelv nyomán minden tagállamban elő van írva, hogy a különbözeti adós adóalany a kibocsátott számlán azt a tényt, hogy árrésadóval adta el a terméket, köteles feltüntetni). Abban az esetben, ha a magyar adóalany tudja, hogy használt nyomtatót vásárol, azonban sem a szerződésben, sem a számlán nincs olyan információ, amely arra utal, hogy a termékre vonatkozóan a szlovák értékesítő árrésadózási szabályokat alkalmazna, akkor feltételezhető, hogy a szlovák eladó nem a különbözeti adó szabályai szerint adózik a nyomtató kapcsán, így a beszerzés normál közösségi beszerzésnek minősül.

(Ha a magyar beszerző bizonytalan abban, hogy a Szlovákiából vásárolt használt nyomtatóra a szlovák eladó a különbözeti – azaz a használt ingóságokra vonatkozó – árrésadózási szabályokat alkalmazza-e, vagy sem, akkor célszerű az értékesítőtől egy rövid nyilatkozatot kérni erre vonatkozóan, amit akár a számlára fel lehet vezetni, akár egyéb más írásos módon meg lehet tenni.)

g) Az a) pontban kifejtettük, hogy amennyiben egy magyar adóalany más tagállambeli adóalanytól szerez be terméket úgy, hogy a termék más tagállamból bejön Magyarországra, akkor a magyar adóalanynak itthon közösségi beszerzés címén áfakötelezettsége keletkezik. Közösségi termékbeszerzést azonban nem minden áfaalany végezhet, ami egyben azt is jelenti, hogy az ilyen – a közösségi termékbeszerzési körből kizárt – áfaalanyok a más tagállamból beszerzett termékeiket nem adómentesen vásárolják, hanem annak ellenértékére az értékesítő a saját tagállamában alkalmazandó adómérték szerinti áfát számít fel (azaz normál – és nem közösségi – termékértékesítésként kezeli az ügyletet). Ezzel együtt értelemszerűen a beszerzőnek viszont nem kell a célországban (tulajdonképpen a saját tagállamában) adót fizetnie, hiszen az ügylet – normál adóztatási mechanizmus alatt maradván – a feladás (azaz az eredet) országában már adózott.

Ilyen – a közösségi termékekre vonatkozó speciális adózási rezsimből főszabályként kizárt – áfaalanyok a következők:

– alanyi adómentes áfaalany, feltéve, hogy a tárgyévben várhatóan, valamint a tárgyévet megelőző évben ténylegesen nem haladta meg az általa eszközölt, a más tagállami adóalanyoktól történő termékbeszerzéseinek értéke a 10 ezer eurót,

– a kizárólag adólevonásra nem jogosító tevékenységet végző (régi nevén: tárgyi adómentes) áfaalany, feltéve, hogy a tárgyévben várhatóan, valamint a tárgyévet megelőző évben ténylegesen nem haladta meg az általa eszközölt, a más tagállami adóalanyoktól történő termékbeszerzéseinek értéke a 10 ezer eurót,

– a kizárólag mezőgazdasági különös adózási jogállású áfaalany, feltéve, hogy a tárgyévben várhatóan, valamint a tárgyévet megelőző évben ténylegesen nem haladta meg az általa eszközölt, a más tagállami adóalanyoktól történő termékbeszerzéseinek értéke a 10 ezer eurót.

Három sajátos adózói státusz esetén tehát főszabályként nem működik a termékügyletek területén a közösségi rezsimben történő áfaadózás. Ez azért van, mert a felsorolt adózói körökbe általában kis forgalmú olyan gazdálkodók tartoznak, akik a belföldi normál ügyleteik kapcsán sem fizetnek forgalmi adót, így gyakorlatilag a közösségi szabályozáson alapuló tagállami rendelkezések – belföldön az Áfa tv. – megkíméli őket attól, hogy amennyiben ezen körök valamelyikébe tartozó adóalanyok kis volumenben szereznek be más tagállamból terméket, a célország szerinti adóztatási elv miatt áfakörbe kerüljenek, hiszen a közösségi termékbeszerzés a beszerzői oldalon áfakötelezettségekkel jár.

Viszont ha a felsorolt – egyébként normál áfakörbe nem tartozó – áfaalanyok éves szinten 10 ezer eurót meghaladóan szereznek be más tagállamból terméket, akkor – figyelemmel arra, hogy ez esetben már olyan nagyságrendet alkotnak az ilyen jellegű beszerzéseik, ami már indokolja a célország szerinti adózást – ezek az adóalanyok is bekerülnek a közösségi rezsimbe a termékügyleteiket tekintve, azaz közösségi beszerzés címén áfafizetőkké válnak. Az értékhatár elérésekor ezt a tényt az adóhatóságnak az erre is rendszeresített űrlapon be kell jelenteni, aminek alapján az adóhatóság az értékhatárt elért speciális adózási körbe tartozó áfaalanynak közösségi adószámot ad.

Az Áfa tv. ugyanakkor nem zárja ki az ezen speciális áfa-státuszú adóalanyokat a termékekre vonatkozó közösségi adózási rezsimből az értékhatár el nem érése esetére sem, így mindhárom adózói körbe tartozó adóalanyoknak megengedett, hogy a 10 ezer eurós értékhatár el nem érése esetén is a közösségi rendszerben adózzanak (azaz a más tagállamból beszerzett termékek esetében ezen értékhatár alatt is a célország adóztatása érvényesüljön, így a beszerző fizesse meg saját nevében a beszerzett termék után az áfát), feltéve, hogy ezt a választásukat jelzik az adóhatóságnak, és az adóhatóság ezen bejelentés alapján őket ilyenként regisztrálja. Az adóhatóság ebben az esetben is közösségi adószámot ad az érintett adóalanynak, amelynek használatával az adóalany eleget tud tenni a közösségi termékbeszerzés kapcsán előálló áfakötelezettségeknek.

Fontos ugyanakkor, hogy közösségi adószám kiváltása ezen speciális adózói körbe tartózó adóalany részéről más okból is történhet, például közösségi adóalanytól igénybe vett, vagy ilyennek nyújtott, az Áfa tv. 37. §-a alá tartozó szolgáltatás esetén. (A közösségi adószám kiváltására is szolgáló nyomtatványon az adóalanynak jelölnie kell, hogy mi okból vált közösségi adószámot.) A gyakorlatban így előfordulhat, hogy a speciális adózói körbe tartozó adóalany (például egy alanyi adómentes áfaalany) nem termékbeszerzés, hanem szolgáltatás kapcsán rendelkezik közösségi adószámmal, amelyet annak ellenére megad a más tagállambeli termékértékesítőnek, hogy a magyar adóhatóságnak bejelentette volna a 10 ezer euró alatti közösségi beszerzések kapcsán történő áfafizetés választását. Ebben az esetben ezt a közösségi adószámmal egyébként rendelkező beszerzőt, aki (amely) nem élt ugyan ezzel a választási jogával, de a termék Közösségen belüli beszerzése kapcsán közösségi adószámát megadta a termék értékesítőjének, és az annak figyelembevételével járt el, úgy kell tekinteni, mint aki (amely) élt a választás jogával.

Az itt tárgyalt szabályok vonatkoznak továbbá a nem áfaalany jogi személyekre és az evaalanyokra is.

„Lapozz bele!” módban ezek az oldalak nem érhetőek el.

Kérjük, vásárolja meg a teljes elektronikus könyvet weboldalunkon.

This page is not available in preview mode.

Should you wish to access the complete text, please purchase the full version of this e-book at our webpage.