Oravecz Nóra

99 léleksimogató gondolat

Libri Kiadó

Budapest

© 2013, Oravecz Nóra

Felelős kiadó a Libri Kiadó ügyvezetője

Szerkesztette Darida Benedek

Olvasószerkesztő Lovas Anna

A kötetet tervezte Café Design, Sánta Dániel

elektronikus verzió: eKönyv Magyarország Kft.

www.ekonyv.hu

ISBN 978-963-310-333-3

Ismerd meg szerzőinket és műveiket a www.libri-kiado.hu weboldalon, kövesd az újdonságokat és nézz filmeket a nyugatiter.hu blogunkon, csatlakozz közösségünkhöz a Facebookon!

Minél nagyobb csatát vívsz meg, annál

nagyobb utána a boldogság. Olyan szintekre

emel a saját erőd, amiről azt gondoltad, hogy

nem is létezik. Közben meg ott van, csak hinni

kell benne. Felülemelkedni a szomorú szürkeségen,

állni a sarkadon, kiállni magad mellett

és hinni a saját erődben. Abban a pillanatban,

hogy tisztában vagy vele, semmi sem állíthat

meg. Ugyanis a beteges félelem, ami mást hátráltat

és visszafog, téged pont hogy előre fog

vinni, hiszen tudod: mindenre képes vagy.

Kevesebbet agyalni, megérteni, elfogadni,

nem elégedetlenkedni, kivárni, megérezni,

rálelni, megszerezni, megszeretni, megbecsülni,

ha kell, elengedni, újra várni, visszavárni,

megölelni, szeretni, sírni utána, sírni vele, élni,

együtt, külön, és mindenek felett élve hagyni.

Levegőt adni, levegőt kapni, nem megfojtani,

szárnyalni hagyni. Mondani, hogy szereted,

megérteni a válaszát. Elfogadni, nem elégedetlenkedni,

kivárni, megszerezni... Ennyi az Élet.

Talán csak ennyi. De ez épp elég.

Már sokan akarták,

hogy ne legyek az,

aki vagyok. Annyian,

hogy talán össze sem

tudnám számolni. Pont

ezért éri meg haladni

előre. Hiszen ha sokan

akarnak visszahúzni,

akkor ott valaminek

lennie kell.

Talán a szerelem csak akkor jön, ha nincsenek

benned elvárások. Ha nem akarsz, ha

nem képzeled el, hogy milyen lesz, csak hagyod,

hogy megtörténjen. Van még tovább, van még

több is annál, mint amit el tudsz képzelni.

Van, létezik, csak merned kell megnyitnod

magad, és befogadni, elfogadni, érte nyúlni, és

bizony viszonozni. Azt is tanulni kell. Merni

ugyanazt az élményt adni a másiknak, amit

ő ad, és bízni benne, hogy arra van szüksége,

amit kap. Ez az igazi kihívás. Adni és kapni.

Hasonlót, ugyanazt, érzéseket, törődést.

Ne erőszakold meg

a Sorsot. Ne szorongasd

a torkát, és ne fenyegesd őt

csak azért, mert türelmetlen

vagy. Aminek el kell jönnie,

el fog jönni.

Minden ott van előtted, ott hever a lábaid előtt, de csak

akkor tud jönni, ha felkészültél rá. Ha elfogadtad, hogy

megérdemled. Semmire sem vágysz véletlenül. Ha érzed,

hogy kell, és tudod, hogy mi, meg fogod kapni. Lehet, hogy

nem rögtön, sőt várnod kell rá, de jönni fog, hiszen

semmi sem fordul meg ok nélkül az agyadban csak úgy...

de ha egy percig kételkedsz, akkor ne is várd a legjobbat.

Ha te magad sem hiszed el, hogy van olyan,

hogyan is jöhetne?

A szerelem ott van a mindennapokban. Találd

meg először a pillanatban, hogy felismerhesd

valakiben. Nagy csalódás lesz, ha kizárólag

mástól vágysz rá. Lásd meg egy pillanatban,

egy ölelésben, egy csodában, egy telefonhívásban,

egy dalban, egy hangban, bármiben. Hiszen

ami szeretetből, szívből készült, az bizony mindig

többé tesz, feltölt, csak merned kell elfogadni

azt, ami szerelmet ad, mosolyt, boldoggá tesz,

hiszen a valódi szerelem először a mindennapokban

születik meg, ott kell észrevenni, befogadni,

meglátni. Az, aki erre képtelen, valójában hiába

várja, hogy majd valakitől megkapja az érzést.

Amíg nem tanulod meg észrevenni magad körül,

magadban, az életedben, addig esélytelen, hogy

bárki teljessé tegyen.

Legyél a legbátrabb. A legerősebb,

a legkitartóbb, az, aki soha nem adja

fel, és megy tovább. Mindig lépked, akkor

is, amikor iszonyatosan fáj, amikor úgy érzi,

hogy már nem megy tovább, de mégis:

megtesz még egy lépést, ha kell, könnyel

az arcán, de akkor sem adja fel. Soha. Hiszen

tudja, hogy minden érte van. Minden azért

jön, mert át kell élned. És igen, van, hogy

fájnia kell. Mocskosul. Egyébként meg csak

az törhet össze, aminek össze kell törnie.

De menni fog. Higgy abban, hogy megy. Ne

a körülményekkel foglalkozz, kit érdekelnek?

Higgy abban, hogy sokkal jobb

dolog vár rád, és fordulj arccal felé.

Véletlenek nincsenek.

Aki azt hiszi, hogy

vannak, az vagy zombi,

vagy vegetál, de fix,

hogy nem ebben

a világban él.

Tudni hinni és várni, és bízni a Sorsban.

Semmi sem történik véletlenül. Egyetlen fal sincs

ok nélkül körülötted. Okkal tartják tőled távol

azt, akit. Nem véletlenül. Lehet, hogy csak ártana,

vagy egyszerűen nincs itt az ideje. De érezd, érezd,

hogy a legjobbat akarják neked. tudod, talán

halkan összemosolyognak, amikor azt gondolod,

hogy ő a nagy ő, mert még nála is jobbat

szánnak Neked – csak el kell végre

hinned, és nem beérni kevesebbel.

Ne aggódj, hogy elsétálj mellette.

Odatolja az orrod elé, és addig dörgöli alá, hogy

ha akarnád, se tudnád elkerülni. Ilyen ez. Az

Élet azt akarja, hogy boldog legyél, és ha úgy

gondolja, hogy megérdemled, te meg elhiszed,

hogy a tiéd, odarakja eléd, neked meg csak ki kell

bontanod. De onnantól aztán már csak élvezned

kell, és nem azon rágódni, hogy mikor lesz vége.

Ahogy ideért, és elkerülhetetlenül az életedbe

szőtte magát, az is biztos, hogy nem tűnik csak

úgy el, és addig bizony ott marad, amíg együtt

van dolgotok, és ezen ha akarnátok sem tudnátok

változtatni. Vannak szálak, amik kötnek. Láthatatlanul,

de az biztos, hogy összekötnek.

Ne aggódj, nem hagyja, hogy elsétálj mellette.

Odatolja az orrod elé, és addig dörgöli alá,

hogy ha akarnád, se tudnád elkerülni. Ilyen

ez. Az Élet azt akarja, hogy boldog legyél, és

ha úgy gondolja, hogy megérdemled, te meg

elhiszed, hogy a tiéd, odarakja eléd, neked

meg csak ki kell bontanod. De onnantól aztán

már csak élvezned kell, és nem azon rágódni,

hogy mikor lesz vége. Ahogy ideért, és elkerülhetetlenül

az életedbe szőtte magát, az is

biztos, hogy nem tűnik csak úgy el, és addig

bizony ott marad, amíg együtt van dolgotok,

és ezen ha akarnátok sem tudnátok változtatni.

Vannak szálak, amik kötnek. Láthatatlanul,

de az biztos, hogy összekötnek.

Beleszakadhat a szíved, sőt bele is fog, ha

folyton csak adsz, és vissza sem kapod a másiktól –

a figyelmet, a törődést, a szeretetet. Persze, nem

azt kell nézni, hogy mit kapsz cserébe, az Élet úgyis

visszaadja valahol, de érdemes odafigyelned magadra.

Arra, hogy vajon mikor tolod az energiát feleslegesen,

és mikor van az, hogy már figyelmet sem kapsz?

Csináld csak, de egyszer azon kapod majd magad, hogy

szép lassan elfogysz. Adnál, de nincs miből.

Mosolyognál, de nem őszintén. Olyankor kell

átgondolnod: vajon kiknek adtál egy-egy pillanatot?

Valamiért mindig képesek vagyunk elhinni, hogy ez

más lesz. Megint, újra meg újra... Hogy ő most jó

lesz, nem fog mindent összekuszálni, nem fog megbántani,

összetörni. Aztán megint csalódunk, és már nem

is értjük, hogy miért hiszünk újra. Hogy honnan van

erőnk ahhoz, hogy újra fel tudjunk állni, leporoljuk

magunkat, felhúzzuk a cipellőnket, és tovább tipegjünk.

Kezdetben megtörten, csalódottan, hitetlenül.

Ám idővel valami mégis történik. Megtörik a jég,

jön egy mosoly, meg még egy, aztán úgy a harmadiknál

már nem tudod figyelmen kívül hagyni. Van,

ami nagyobb, mint te. Hatással van rád, és nem tudsz

ellene mit tenni. Akaratlanul is magad mögé hajítod

a lakatot, kinyitod a szíved, mit sem törődve azzal, hogy

mit kockáztatsz, hogy talán ez is egy a többi közül.

Ne az kelljen, aki betoppan, majd hirtelen őrülten

szeret, hanem az, aki nem tud és nem is tudott élni

nélküled. Hiszen utóbbi minden mosolyodtól erősebbnek

érzi magát, az, aki meg őrülten szeret, valami olyanhoz

ragaszkodik betegesen, amit most lát. Valamit,

ami felcsillant előtte, de lehet, hogy egy év múlva

már sehol sem lesz. Meglátja a csatáidat, és elsétál,

hiszen mást képzelt el. Vágyj arra, aki ismer. Aki

látja azt, aki vagy. Aki nem törődik az álcáiddal,

aki könnyedén átsiklik rajtuk, mert tudja, hogy nincs

jelentőségük, és az, ami vagy, valójában mögötte van.

Ne vessz el a lángokban. A lángok fellobbannak,

de van, hogy a fényük nem tart túl sokáig, vagy

hirtelen kialszik. Vágyj valamire, ami tölt egy életen

át. Valakire, akitől többnek érzed magad, hiszen

a szerelem elmúlik, de a teljesség, amit a másik

miatt érzel… az bizony örökre megmarad.