MEGYERI ZSUZSA DÓRA

Párban szép

Párkapcsolati kisokos
kezdőknek és haladóknak

Jaffa Kiadó

Tartalom

Köszönetnyilvánítás

Előszó

1. A vonzó nő

Hosszú haj, rövid haj

Stoppoljunk!

Megéri sminkelni

Tényleg a nagy mellű nőkre buknak a férfiak?

Öltözködjünk kihívóan?

Kevesebb pénz, kevesebb ruha?

Fókuszban a derék és a csípő

Retikülháború

Ha a test beszélni tudna...

Összehangolódtunk

Érezd magad biztonságban!

A szépség mindent visz?

Ha kifut a húsleves

Menj közel, és vonzóbb leszel!

A záróra megszépít

2. A klassz pasi

Búgj a fülembe!

Legyen magas!

Szőrös vagy csupasz?

Ó, azok az egyenruhások!

A sportoló

Csak egy kicsivel idősebb

Bátraké a szerencse

Hadd nézzelek!

Ki is kell úgy igazán?

Szagolgassunk!

Madár a vállon

Pasik egymás közt

3. Randi randi után

Csínján a parfümmel!

Sok beszédnek sok az alja?

Miért fontos az első randi?

Kell egy jó fotó

Izgalom a köbön

Szavakkal

Szavak nélkül

Nevessünk együtt!

Elég egy mosoly

Az érintés hatalma

Romantikára hangolva

Virágboltban

Mire képes egy szál rózsa?

Ha kevés a férfi

Mit keresünk leendő párunkban?

Rapidrandi

4. Kapcsolatban

Szerelem, szerelem

Elég a szeretet?

Segítek!

Adok-kapok egyensúlyban

Aki nem lép egyszerre

A zöld szemű

Hasonló a hasonlóval

Legyőzzük az akadályokat!

Gyógyszerrel vagy nélküle?

Így hamarabb hazajön

Mi a jó rövid távon?

Kaland vagy család?

5. Szülők és gyerekek

Kötődjünk!

A szülői arc visszaköszön

Mert olyan, mint én

Forró kakaó és felnőttkori szex

Zsák a foltját

Ha a szülő beleszól

Hány gyereket akar a férfi?

Kitört a bébiláz

Miért mások a középső gyerekek?

Apa, adj pénzt!

Házasság újratöltve

Felhasznált irodalom

Impresszum

KÖSZÖNETNYILVÁNÍTÁS

Köszönöm szüleimnek, hogy megingathatatlanul hittek bennem. Richárdnak a bizalmat, Gábornak a szerelmet. Anikónak, Diának, Erikának, Krisztának, Luginak, Tominak és Zolinak, no meg a JR stábjának, hogy a háttérből drukkoltak, és fogták a kezem.

ELŐSZÓ

Lehet házunk a hegytetőn, menő kocsink a garázsban, drága holmikkal teletömött gardróbunk – mindez mit sem ér, ha nincs kivel megosztani az élményeinket. Van, aki viszonylag hamar megtalálja élete párját, mások csak hosszú barangolás, megannyi kanyar után. Olykor nehéz, igen. Hinni, várni, szeretni, csalódni, talpra állni, és újra bízni. De eszünkbe ne jusson sajnálni az olykor keserű tapasztalatok egyetlen percét sem, hiszen minden rossz a javunkat szolgálja – már ha levonjuk a megfelelő tanulságot a történtekből.

Akár így, akár úgy, először ismerkedjünk meg önmagunkkal, és ha tisztán látunk, biztosan észrevesszük azt a jóképű idegent, aki már alig várja, hogy megszólíthasson. Na, és ekkor beindul a móka, elindul közös utunk.

Addig pedig nincs más dolgunk, mint alaposan felkészülni a témából: Mitől vonzó egy nő a pasik szemében? Mit hangsúlyoznak a férfiak ismerkedéskor? Miért fontos az első randi? Most akkor a hasonló a hasonlónak örül, vagy az ellentétek vonzzák egymást? Tényleg édesapánk arcát keressünk a partnerünkben? Szüljünk, vagy ne szüljünk?

Fogós kérdések, ugye? A párkapcsolati kisokos számtalan kutatást és szórakoztató történetet mutat be, hogy az első randitól a gyerekvállalásig a legtöbb helyzetet csillagos ötösre oldjuk meg, hiszen akárki akármit mond, az élet párban szép.

1.
A VONZÓ NŐ

Hosszú haj, rövid haj

Hely és időpont fixálva – a találkáig alig eszünk (kinek jutna eszébe?), alig alszunk (kár lenne elfecsérelni az értékes időt, amit ábrándozással is tölthetünk), inkább számoljuk a napokat. Miután végre-valahára túljutottunk a „Mit vegyek fel?" kérdésen (értsd: túl vagyunk egykét beszerző körúton, csak a biztonság kedvéért), máris itt az újabb megoldandó feladat: milyen legyen a hajunk? Egyenes, hullámos, kiengedett, összefogott? Némi morfondírozás után tárcsázzuk kedvenc szalonunkat, bár még élénken él bennünk a legutóbbi fiaskó, amikor olyannyira megszaladt fodrászunk kezében az olló, hogy kénytelenek voltunk a kertek alatt hazasomfordálni. Na, de új szerelemhez új frizura (is) dukál, így újult erővel és felemelt fejjel huppanunk a fodrászszékbe.

Előre szólunk: óvatosan a vágással! Cunningham és munkatársai a kilencvenes években ugyanis kimutatták (idézi Meskó, 2007), hogy a fiatal férfiak a hosszú hajú nőket, ezen belül pedig különösen a szőkéket találják vonzónak. Ennek az lehet az oka, hogy a szőke hajhoz automatikusan a fiatalságot, illetve a gyermeki ártatlanságot kapcsoljuk – előbbi azt jelzi, a nő elég fitt, hogy gyereket szüljön, utóbbi pedig a férfi védelmezőösztönét hívhatja elő.

Meskó és Bereczkei (2004; idézi Meskó, 2007) hasonló felfedezést tett, már ami a hajhosszt illeti. Azt vizsgálták, hogy egy női arc szépségét befolyásolja-e a frizura. Előzetesen hetvenhét fotóból húszat választottak ki – a férfi értékelők szerinti tíz legvonzóbbat, illetve a tíz legkevésbé tetszőt, majd számítógépes programmal hat különböző hajstílust generáltak hozzájuk (rövid, félhosszú, hosszú, konty, rendezetlen, ápolatlan). A férfiaknak azt kellett eldönteniük, menynyire találják fiatalnak, szexinek, egészségesnek, illetve nőiesnek az arcokat. Ahogy azt már beharangoztuk, a hosszú és félhosszú hajú nők aratták a legnagyobb sikert – a kutatás szerint ez a két hajhossz a kevésbé vonzó arcokat is feldobja.

Két évvel később Meskó ehhez annyit tett hozzá, hogy a nem túl szép nők jobbak ki vannak hegyezve a férfiak véleményére, és általában azért viselnek hosszabb hajat, hogy többféle stílusban hordhassák. No nem feltétlenül azért, hogy megcsillogtassák kreativitásukat, hanem hogy leendő partnerük ízléséhez tudják igazítani a fazont.

Akárhogy is van, eszünkbe ne jusson ébenfekete hajunkat lenszőkére festetni! A legbiztonságosabb út mindig az, ha jól érezzük magunkat a bőrünkben – a lelki jólét ugyanis fontosabb lehet bármely hajfestéknél.

Stoppoljunk!

Élmény- és ritkaságszámba megy, ha egy férfi önszántából kinyitja előttünk ajtót, felsegíti a kabátunkat, netán kikapja kezünkből az ásványvízzel megrakott szatyrot (és nem csak együtt érzően nézi, gondolván, milyen nehéz lehet). Átenged a zebrán, ha mi gyalogosan, ő meg autóban, és persze felajánlja, hogy levisz a hegyről a metróállomásig, amikor látja, hogy épp az orrunk előtt ment el a busz.

Guéguen és Lamy 2009-ben arra volt kíváncsi, vajon a stoppoló, azaz segítséget kérő nők hajszíne befolyásolja-e a férfiak viselkedését. A kísérletre a nyári szabadságolások időszakában, egy stopposok által közkedvelt helyen került sor: öt, 19-22 éves lány vállalkozott, hogy néhány órát feláldoz a szabadidejéből – ráadásul hétvégén, délután kettőtől ötig –, azért, hogy az út mentén ácsingózzon és stoppoljon. Róluk annyit jegyezzünk meg, hogy előzetesen huszonnégy egyetemista fiú átlagos külsejűnek szavazta meg őket: mindegyiküknek barna haja volt, valamint ugyanolyan ruhát viseltek – farmert, világos cipőt és szűk, fehér pólót.

Amit váltogattak, az a hajszínük volt – nem festették át minden héten a hajukat, hanem parókát kaptak. Utóbbiból a kutatók háromfélét – formára teljesen egyformát – szereztek be: szőkét, barnát és feketét. Vöröset azért nem, mert Franciaországban nagyjából 4%-ra tehető a vörös hajú nők aránya – így egyrészt nem jellemző, másrészt kimutatták, hogy ehhez a hajszínhez olykor negatív tulajdonságokat kapcsolunk (Mermet, 2007; idézi Guéguen és Lamy, 2009).

Mindegyik lánynak az volt a feladata, hogy négyszáznyolcvan sofőr segítőkészségét tegye próbára – szerencsére százhúsz autó után pihenhettek egy keveset, ekkor váltották egymást (egyszerre tehát csak egy lány stoppolt). Minden negyvenedik kocsi után pedig parókát kellett cserélniük – véletlenszerű sorrendben. Amellett, hogy ők is számolták az elhaladó vagy éppen megálló autókat, velük szemközt két megfigyelő is bőszen jegyzetelt: egyikük azt írta fel, hány autó haladt el, másikuk pedig, hogy nő vagy férfi vezette-e. Ha odáig jutottak, hogy a sofőr megállt, a lány beavatta, hogy csupán kísérletről van szó, nem szeretne sehova sem utazni, de örök hála és köszönet.

Biztonsági okokból a helyszíntől harminc méterre is volt egy segítő, aki diszkréten a lányokon meg az autósokon tartotta a szemét – szerencsére azonban semmilyen atrocitás nem történt, nem kellett közbeavatkoznia.

Összességében a férfi vezetők gálánsabbnak bizonyultak: több férfi állt meg, hogy felvegye a lányt: 19%-uk a szőkéknek segített volna (nocsak, már megint a szőkék), míg a barna és fekete hajúaknak közel ugyanolyan arányban (14% és 13%) álltak meg. A női sofőrök közül kevesebben vették volna fel a lányt (7%), de őket nem befolyásolta a stoppos haja. Amellett, hogy tudjuk, a szőke hajú nőket fiatalabbnak, egészségesebbnek, ezáltal meg termékenyebbnek tartják a férfiak (mindig csak a szaporodás), a nőknél kapott eredményben az is közrejátszhat, hogy számukra nagyobb rizikóval jár

felvenni egy idegent (Matz és Hinsz, 2000; idézi Guéguen és Lamy, 2009).

Nos, ezek után, ha stoppolni támadna kedvünk, és van otthon szőke parókánk, egye fene, higgyünk a kutatóknak, és vegyük fel, de biztosan van még néhány mentőöv a tarsolyunkban: egy ruha, amelyben jól érezzük magunkat, egy lehengerlő mosoly, és persze nagy adag humorérzék, ami akkor sem hagy cserben, hogyha órák óta fel s alá mászkálunk az út szélén, és legfeljebb egy motelba, nem pedig a célállomásra vinnének. Egy barátnőnket még mindig felhívhatjuk – hajszíntől függetlenül.

Megéri sminkelni

Sokan valljuk, hogy smink nélkül a sarki kisboltig se – és nem feltétlenül hódítási céllal (már ha nem a pénztárosfiú miatt szaladunk le naponta ötször). Valószínűleg nem ekkor vetjük be a hiperszuper új arcpirosítót, és nem ekkor kísérletezünk az esetek 99%-ában girbegurbára sikeredő tusvonal tökéletesítésével sem. Egyszerűen saját lelki békénk kedvéért szánunk erre öt percet az életünkből, és ha ettől emelt fővel közlekedünk, sőt, szökdécselünk, már megérte. Persze az sem mellékes, hogy egy sminkelt arc láttán a férfiak is elismerően csettintenek.

Egy étteremben ugyanis felmérték, mennyi borravalót adnak a vendégek a pincérnőnek, amikor ki van festve, és mennyit, amikor nincs (Guéguen és Jacob, 2011). A kísérletre egy kedves francia városban, Vannes-ban került sor, hat héten keresztül öt munkanapon, méghozzá ebédidőben, mert ide jellemzően ekkor térnek be egyedül az emberek. A 22 éves pincérnő mondhatni régi bútordarab a helyen: három éve szolgál fel, tehát jól ismeri a terepet. Tizenhat esetben kicicomázták, tizenöt esetben nem – természetesen nem tőle várták, hogy káprázatos nappali sminket varázsoljon, ebben szakember volt a segítségére.

Minden alkalommal ugyanúgy viselkedett – ha volt smink, ha nem: felvette a rendelést, kivitte az ételt-italt, majd miután a vendég fizetett, leszedte az asztalt, és felírta, kapott-e borravalót, és ha igen, mennyit.

Egy 20 éves fiú ez idő alatt egy másik helyiségből kamerán keresztül követte az eseményeket. Amikor látta, hogy a vendég távozóban van, egy másik kijáraton át kiment az étteremből, és az épület előtt a következő szöveggel csípte el az illetőt: „Elnézést, Hölgyem/Uram, egyetemista vagyok, és a fizikai vonzerő témájában végzek kutatást. Válaszolna nekem egy kérdésre?". Szerencsére minden esetben igen volt a válasz, így a beavatott bátran előrukkolt a kéréssel: értékelje 0-tól 9-ig, mennyire találja vonzónak a pár perccel korábban látott felszolgálót. A srác felírta a választ, majd visszament az étterembe, korábbi őrhelyére. Itt egyeztetett a pincérnővel, hogy az illető adott-e borravalót, és ha igen, mennyit. Mindezt százhetvenháromszor játszották el: száztizenkét férfi és hatvankét női vendéggel.

Az eredmények összesítése után arra jutottak, hogy a kisminkelt pincérnőnek a férfiak 55,2%-a adott borravalót, míg a smink nélküli esetben 32,2%-uk. A nők is jutalmazták a szépen kifestett arcot, bár kisebb arányban: smink esetén 33,3%-uk, anélkül 28,1%-uk nyúlt jobban a pénztárcájába. A kutatók ezt azzal magyarázzák, hogy a sminkelt arcú pincérnőt mindkét nem vonzóbbnak ítélte, ugyanakkor a smink és a borravaló adása között csak a férfiaknál találtak kapcsolatot.

Megéri tehát feldobni némi festéket; persze lehet, hogy a pasik ebből mindössze annyit érzékelnek: valahogy megváltoztunk – emlékezzünk csak arra, amikor nagy svunggal kivágódunk a fürdőszobából abban a reményben, hogy partnerünk elalél az új szemhéjfestékünktől, ő pedig ehelyett bőszen dicsérni kezdi a hajunkat. Sebaj, egy bók mindig jókor jön, nemde?