Cserép / Fábián / Rózsás

Kommentár

a szabálysértési

törvényhez

Kommentár a szabálysértésekről, a szabálysértési

eljárásról és a szabálysértési nyilvántartási rendszerről

szóló 2012. évi C. törvényhez

CompLex Kiadó • Budapest, 2013

Kiadja a

Wolters Kluwer Kft.

Budapest, 2013

1117 Budapest, Prielle Kornélia u. 21–35.

Telefon: (40) 464-565

Fax: +36 (1) 464-5657

e-mail: info@wolterskluwer.hu

www.wolterskluwer.hu

Felelős vezető: a Wolters Kluwer Kft. igazgatója

Kiadásért felelős: Tóth Gábor

A kiadványok szerkesztéséért felelős: dr. Vajda Krisztina

Felelős szerkesztő: Németh Lajos

Műszaki kiemelt főmunkatárs: Schuller Krisztina

Műszaki szerkesztők: Kerek Imréné, Szász Zoltán

Fedélterv és tördelés: Wolters Kluwer Kft. DTP-csoport

ISBN 978 963 295 269 7

Termékkód: YEB1473

Kiadványaink megtekinthetőek és megvásárolhatóak szakkönyvesboltunkban a Kiadó címén, továbbá a www.complex.hu portálon.

Minden jog fenntartva, beleértve a sokszorosítás és a műbővített, illetve rövidített változatának kiadási jogát is.

A Kiadó írásbeli hozzájárulása nélkül sem a teljes mű, sem annak bármely része semmiféle formában (fotokópia, mikrofilm vagy más hordozó) nem sok szorosítható.

Szerkesztette

dr. Cserép Attila  

IV–VI. Rész      

dr. Fábián Adrián  

I–III. Rész  

dr. Rózsás Eszter  

Bevezetés

Kézirat lezárva:

2013. szeptember 1.

© dr. Cserép Attila, dr. Fábián Adrián, dr. Rózsás Eszter, Budapest, 2013

© Wolters Kluwer Kft., Budapest, 2013

A Wolters Kluwer Kft. az 1795-ben alapított Magyar Könyvkiadók és Könyvterjesztők Egyesülésének a tagja.

RÖVIDÍTÉSEK JEGYZÉKE

AB

Alkotmánybíróság

Áe.

1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól

Ártv.

1990. évi LXXXVII. törvény az árak megállapításáról

Ávtv.

1998. évi XXVIII. törvény az állatok védelméről és kíméletéről

Bankjegyrend.

2/2010. (I. 28.) MNB rendelet a forint- és az eurobankjegyek utánzatáról

Btk.

2012. évi C. törvény a Büntető Törvénykönyvről

Bvt.

1995. évi CVII. törvény a büntetés-végrehajtási szervezetről

Bvtvr.

1979. évi 11. törvényerejű rendelet a büntetések és intézkedések végrehajtásáról

Címertv.

2011. évi CCII. törvény Magyarország címerének és zászlajának használatáról, valamint állami kitüntetéseiről

Csemegi-kódex  

1878. évi V. törvénycikk a bűntettekről és vétségekről

Ectv.

2011. évi CLXXV. törvény az egyesülési jogról, a közhasznú jogállásról, valamint a civil szervezetek működéséről és támogatásáról

Etv.

1989. évi II. törvény az egyesülési jogról

Eütv.

1997. évi CLIV. törvény az egészségügyről

Evt.

2009. évi XXXVII. törvény az erdőről, az erdő védelméről és az erdőgazdálkodásról

Éltv.

2008. évi XLVI. törvény az élelmiszerláncról és hatósági felügyeletéről

Érmerend.

3/2010. (I. 28.) MNB rendelet a forint- és az euroérmék utánzatáról

Fbtv.

1997. évi CLIX. törvény a fegyveres biztonsági őrségről, a természetvédelmi és a mezei őrszolgálatról

Fer.

253/2004. (VIII. 31.) Korm. rendelet a fegyverekről és lőszerekről

Fgytv.

1997. évi CLV. törvény a fogyasztóvédelemről

Fmtv.

2001. évi XLVIII. törvény a formatervezési minták oltalmáról

Ftv.

2004. évi XXIV. törvény a lőfegyverekről és lőszerekről

Fttv.

2008. évi XLVII. törvény a fogyasztókkal szembeni tisztességtelen kereskedelmi gyakorlat tilalmáról

Grtv.

2008. évi XLVIII. törvény a gazdasági reklámtevékenység alapvető feltételeiről és egyes korlátairól

Gytv.

1989. évi III. törvény a gyülekezési jogról

Gyvt.

1997. évi XXXI. tv. a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról

Hamtv.

2007. évi II. törvény a harmadik országbeli állampolgárok beutazásáról és tartózkodásáról

Hatv.

2007. évi LXXXIX. törvény az államhatárról

Hjt.

2001. évi XCV. törvény a Magyar Honvédség hivatásos és szerződéses állományú katonáinak jogállásáról

Hketv.

2009. évi LXXII. törvény a hozzátartozók közötti erőszak miatt alkalmazható távoltartásról

Hkit.

2011. évi CLXXVII. törvény az egyes honvédelmi kötelezettségek teljesítéséről, az azokkal kapcsolatos katonai igazgatási feladatokról, a hadköteles nyilvántartás vezetése, a gazdasági és anyagi szolgáltatások biztosítása érdekében teljesítendő adatszolgáltatásokról és a honvédelmi ágazatban használt igazolványokkal kapcsolatos adatkezelésről

Hmtv.

1991. évi XXXVIII. törvény a használati minták oltalmáról

Hszt.

1996. évi XLIII. törvény fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak szolgálati viszonyáról

Hvt.

2011. évi CXIII. törvény a honvédelemről és a Magyar Honvédségről, valamint a különleges jogrendben bevezethető intézkedésekről

ILO Egyezmény   

2000. évi XLVIII. törvény a Nemzetközi Munkaügyi Konferencia 1930. évi 14. ülésszakán elfogadott 29. számú Egyezmény kihirdetéséről

Info tv.

2011. évi CXII. törvény az információs önrendelkezési jogról és az információszabadságról

Itv.

1990. évi XCIII. törvény az illetékekről

Jöt.

2003. évi CXXVII. törvény a jövedéki adóról és a jövedéki termékek forgalmazásának különös szabályairól

Kátr.

41/2010. (II. 26.) Korm. rendelet a kedvtelésből tartott állatok tartásáról és forgalmazásáról

Katv.

2011. évi CXXVIII. törvény a katasztrófavédelemről és a hozzá kapcsolódó egyes törvények módosításáról

KEKKH

Közigazgatási és Elektronikus Közszolgáltatások Központi Hivatala

Kertv.

2005. évi CLXIV. törvény a kereskedelemről

Ket.

2004. évi CXL. törvény a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól

Kftv.

1999. évi LXIII. törvény a közterület-felügyeletről

Kkir.

326/2011. (XII. 28.) Korm. rendelet a közúti közlekedési igazgatási feladatokról, a közúti közlekedési okmányok kiadásáról és visszavonásáról

Kknyt.

1999. évi LXXXIV. törvény a közúti közlekedési nyilvántartásról

KKR.

66/2012. (IV. 2.) Korm. rendelet a kábítószerekkel és pszichotróp anyagokkal, valamint az új pszichoaktív anyagokkal végezhető tevékenységekről, valamint ezen anyagok jegyzékre vételéről és jegyzékeinek módosításáról

Kkt.

1988. évi I. törvény a közúti közlekedésről

Kötbír.

63/2012. (IV. 2.) Korm. rendelet az egyes közlekedési szabálysértések miatt alkalmazandó szabálysértési pénzbírság, illetve helyszíni bírság kötelező mértékéről, valamint a szabálysértésekről, a szabálysértési eljárásról és a szabálysértési nyilvántartási rendszerről szóló 2012. évi II. törvénnyel összefüggő egyes kormányrendeletek módosításáról

KRESZ

1/1975. (II. 5.) KpM-BM együttes rendelet a közúti közlekedés szabályairól

Kt.

1993. évi LXXIX. törvény a közoktatásról

Kver.

175/2003. (X. 28.) Korm. rendelet a közbiztonságra különösen veszélyes eszközökről

Kvt.

1995. évi LIII. törvény a környezet védelmének általános szabályairól

Lőtr.

49/2004. (VIII. 31.) BM rendelet a lőterekről, a lőfegyverek, lőszerek hatósági tárolásáról, a fegyvertartáshoz szükséges elméleti és jártassági követelményekről

Lt.

1995. évi XCVII. törvény a légiközlekedésről

Ltv.

1993. évi LXXVIII. törvény a lakások és helyiségek bérletére, valamint az elidegenítésükre vonatkozó egyes szabályokról

Lvt.

2011. évi CCVI. törvény a lelkiismereti és vallásszabadság jogáról, valamint az egyházak, vallásfelekezetek és vallási közösségek jogállásáról

Mavtv.

2009. évi CLV. törvény a minősített adat védelméről

MNB tv.

2011. évi CCVIII. törvény a Magyar Nemzeti Bankról

Mt.

2012. évi I. törvény a munka törvénykönyvéről

NAV

Nemzeti Adó- és Vámhivatal

NAV tv.

2010. évi CXXII. törvény a Nemzeti Adó- és Vámhivatalról

Nkt.

2011. évi CXC. törvény a nemzeti köznevelésről

Nytv.

1992. évi LXVI. törvény a polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartásáról

Pftv.

2012. évi LXXXVIII. törvény a termékek piacfelügyeletéről

Ppr.

173/2011. (VIII. 24.) Korm. rendelet a polgári célú pirotechnikai tevékenységekről

PREKR.

159/2005. (VIII. 16.) Korm. rendelet a kábítószer-prekurzorokkal kapcsolatos egyes hatósági eljárási szabályok, valamint a hatósági feladat- és hatáskörök megállapításáról

Ptk.

1959. évi IV. tv. a Polgári Törvénykönyvről

Ptv.

2011. évi CLXV. törvény a polgárőrségről és a polgárőri tevékenység szabályairól

Robrend.

191/2002. (IX. 4.) Korm. rendelet a polgári felhasználású robbanóanyagok forgalmazásáról és felügyeletéről

Rtv.

1994. évi XXXIV. törvény a rendőrségről

Stt.

1993. évi XLVI. törvény a statisztikáról

Stv.

2004. évi I. törvény a sportról

Szbt.

1999. évi LXXV. törvény a szervezett bűnözés, valamint az azzal összefüggő egyes jelenségek elleni fellépés szabályairól

Szigr.

168/1999. (XI. 24.) Korm. rendelet a személyazonosító igazolvány kiadásáról és nyilvántartásáról

Szjstv

2007. évi XXXVI. törvény a szabálysértési jogsegélyről

Szjt.

1999. évi LXXVI. törvény a szerzői jogról

Szjtv.

1991. évi XXXIV. törvény a szerencsejáték szervezéséről

Szmtv.

2007. évi I. törvény a szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személyek beutazásáról és tartózkodásáról

SzNyR

Szabálysértési Nyilvántartási Rendszer

Szot.

1995. évi XXXIII. törvény a találmányok szabadalmi oltalmáról

Szr.

218/1999. (XII.28.) Korm. rendelet az egyes szabálysértésekről

Sztv.

1999. évi LXIX. törvény a szabálysértésekről

Tetv.

2009. évi CLXIII. törvény a tisztességes eljárás védelméről, valamint az ezzel összefüggő törvénymódosításokról

Tmtv.

1991. évi XXXIX. törvény a mikroelektronikai félvezető termékek topográfiájának oltalmáról

Ttv.

1996. évi XXXI. törvény a tűz elleni védekezésről, a műszaki mentésről és a tűzoltóságról

Tvt.

1996. évi LIII. törvény a természet védelméről

Utv.

1998. évi XII. törvény a külföldre utazásról

Ütv.

2011. évi CLXIII. törvény az ügyészségről

Ve.

2013. évi XXXVI. törvény a választási eljárásról

Vgtv.

1995. évi LVII. törvény a vízgazdálkodásról

Vhr.

22/2012. (IV. 13.) BM rendelet a szabálysértésekről, a szabálysértési eljárásról és a szabálysértési nyilvántartási rendszerről szóló 2012. évi II. törvény végrehajtásával kapcsolatos rendelkezésekről, valamint ahhoz kapcsolódó egyes rendeletek módosításáról

Vhr2.

21/2012. (IV.13.) BM rendelet a szabálysértési nyilvántartási rendszer egyes nyilvántartásai részére történő adatközlés formájáról, módjáról és rendjéről, a szabálysértési nyilvántartó szerv által teljesített adatközlés rendjéről, valamint az egyes szabálysértési nyilvántartásokban kezelt adatokra tekintettel kiállított hatósági bizonyítvány kiadásának eljárási rendjéről

Vht.

1994. évi LIII. törvény a bírósági végrehajtásról

Vt.

1997. évi XI. törvény a védjegyek és a földrajzi árujelzők oltalmáról

Zajrend.

284/2007. (X. 29.) Korm. rendelet a környezeti zaj és rezgés elleni védelem egyes szabályairól

2012. ÉVI II. TÖRVÉNY A SZABÁLYSÉRTÉSEKRŐL, A SZABÁLYSÉRTÉSI ELJÁRÁSRÓL ÉS A SZABÁLYSÉRTÉSI NYILVÁNTARTÁSI RENDSZERRŐL

BEVEZETÉS

1. Elméleti alapok

A szabálysértés vegyes jogi karakterű, két jogág határán elhelyezkedő joganyag. A bagatell- vagy másképpen „kisbűncselekményeknek” nevezett jogterület ugyanis mind a közigazgatási jog, mind a büntetőjog bizonyos elemeit magán viseli. A büntető (anyagi) jog fogalmi rendszerére és intézményeire (társadalomra veszélyesség, szándékosság, gondatlanság, kísérlet, büntethetőséget kizáró és megszüntető okok) épül az inkább a közigazgatási jog jellegzetességet hordozó eljárási rend, illetve az alkalmazandó jog. (Kincses Ildikó – Kántás Péter: A szabálysértési jog. KJK–KERSZÖV, Budapest, 2002. 15. o.) Ez az oka annak, hogy a jogintézmény kialakulása óta jelent (elsősorban elméleti) problémát a büntetőjoghoz, illetve közigazgatási joghoz való viszonyának tisztázása. Tudomásul véve azt, hogy nem eldöntendő (eldönthető) kérdésről van szó (ti., hogy a szabálysértés a büntetőjog, avagy a közigazgatási jog matériájába tartozik-e), célszerűnek látszik a jogintézmény alapját jelentő közigazgatási büntetőjog elméletének elfogadása.

James Goldschmidt által (egykori berlini egyetemi tanár) a századfordulón kidolgozott elmélettörténet (James Goldschmidt: Der Verwaltungsstafrecht. Berlin 1902.) (mára tudományos iskola) foglalja (interdiszciplináris) keretbe a közigazgatás büntető (szankcionáló) hatalmának kialakulását és szabályozását. Goldschmidt elméletének lényege, hogy a közigazgatási jogsértés – a bűncselekményekkel ellentétben – csupán alaki (formális) jogellenesség, ami nem jár valódi jogtárgysértéssel, nem érinti az állampolgár privát szféráját (életét, egészségét, szabadságát). Legtöbbször ugyanis – az állammal szembeni – mulasztásban megnyilvánuló cselekményről van szó. Ez a mulasztás azonban nem jár együtt konkrét jogsérelemmel, kárral, hiszen az állam (a közigazgatási jog) védelme alá helyezett értékeket – amelyek Goldschmidt szerint „csak” a közcélok képviseletét felvállaló állam gyorsan változó igényeit szolgálják – nem lehet materiális érelemben megsérteni. Az elmélet legnevesebb hazai követője Angyal Pál szintén a közigazgatási és a büntetőjogi jogellenesség közötti különbséget hangsúlyozta, akként azonban, hogy különbséget tett az ún. közvetett és a közvetlen közérdek között. Szerinte a közigazgatás csak a közvetlen közérdek védelmére (itt a magánérdek nem kerül veszélybe. pl.: közrend, közbiztonság köznyugalom) hivatott. (Angyal Pál: A közigazgatás ellenesség büntetőjogi értékelése. Főiskolai kv.-ny., Budapest, 1931. 35. o.)

A fenti teóriák ellen szól egyrészt – az a mára elfogadott nézet – miszerint a köz(össégi) érdek sérelme mögött rendszerint egyéni sérelem, vagy legalábbis ennek veszélye áll fenn. (Kincses – Kántás i.m. 16. o.)

Ez a fajta kizárólag az effektíve jogtárgysérelem, illetve a sérelem veszélye alapján történő (mennyiségi, fokozati jellegű) elhatárolás, (amelyet egyébként a tételes jog nem is követ) nem alkalmas a közigazgatási büntetőjog definiálására.

Mára inkább a jogtárgysérelem minősége a meghatározó a közigazgatási büntetőjog meghatározásakor. A jogalkotó felelőssége annak eldöntése, hogy melyik (milyen súlyos) jogsértő magatartás az, amely a legsúlyosabb jogi értékítéletet, azaz a büntetőjogi büntetést vonja maga után, illetve melyek azok, amelyeket ugyan szankcionálni kell, de elegendő a közigazgatás keretei közötti joghátrány alkalmazása.

Összefoglalva: A közigazgatás szankcionáló hatalmának kialakulását és elmélettörténetét a (német eredetű) közigazgatási büntetőjog elnevezéssel illetett tudományos iskola foglalja interdiszciplináris keretbe. Tételes jogi szempontból azoknak a normáknak az összességét nevezzük így (ti. közigazgatási büntetőjognak), amelyek a közigazgatási szervek hatáskörébe tartozó büntető (represszív) szankciók alkalmazásának a feltételeit határozzák meg. [Gyurita Erzsébet Rita (szerk.): Közigazgatási jog III. Universitas – Győr, 2008, 22. o.] Eljárási megközelítésben a közigazgatási büntetőhatalom a bírói útról a közigazgatásba „terelt” ún. szankcionáló igazságszolgáltatást jelenti. A közigazgatási büntetőhatalom gyakorlásának (napjainkban is tartó) expanziója főként két okra vezethető vissza. Egyrészt a büntetőbírói igazságszolgáltatás tehermentesítését célzó dekriminalizációra, továbbá arra a jogalkotói és jogalkalmazói felismerésre, hogy – bizonyos feltételek, illetve egyértelmű jogi szabályozás mellett – a közigazgatási szankcionálás gyorsabb, egyszerűbb (és gyakran hatékonyabb) a bírói útnál.

Mindezek az elméleti alapok megmagyarázzák a közigazgatási büntetőjogból kialakuló, arra épülő szabálysértés ún. vegyesjogi (tehát büntetőjogi és egyúttal közigazgatási jogi) karakterét.

2. A közigazgatás szankciórendszere

A közigazgatási jogi szankciórendszer elmélete sokkal kevésbé kidolgozott, mint más jogágak (elsősorban a polgári jogi vagy büntetőjog) szankciórendszere. Ennek oka, hogy a közigazgatási jogászok a szankciót, mint közjogi szankciót fogták fel, amelynek egységes (felelősségi) rendszerét sokáig a büntető anyagi jog körébe tartozónak vélték. (Nagy Marianna: Az államigazgatási jogi szankció elmélettörténetéről. Jogtudományi Közlöny, 1999/12. sz., 521. o.) A 19. század végén a bűntettekről és vétségekről szóló 1878. évi V. törvénycikk (a továbbiakban: Csemegi-kódex), illetve a kihágásokról szóló 1879. évi XL. törvénycikk (Kbtk.) megalkotásával, majd a Németországból induló közigazgatási büntetőjog elnevezésű tudományos iskola elterjedésével került a kutatások érdeklődési körébe a közigazgatás büntetőhatalmának vizsgálata.

Ami a hazai tételes jogi szabályozást illeti – a büntetőjog 50-es évekbeli koncepcionális reformjával (a bűncselekmények trichotomikus felosztását felváltja a dichotómia), a szabálysértés megjelenésével, majd két esztendővel később a kihágási jog megszüntetésével – már a szabálysértés 1955-ös szabályozásában, de még inkább a szabálysértésekről szóló 1968. évi I. törvényben a közigazgatási szankciórendszer általános szankcióját vélték felfedezni. A szabálysértés azonban nem tudott az államigazgatási jog egységes szankciójává válni, az „egyéb” közigazgatási szankciók mellett mára, az egyre izmosodó (önálló szankciótípust jelentő) közigazgatási bírság mellett (újra) gyengülő képet mutat. Ezen persze egy dekriminalizáció bármikor képes változtatni, a jogintézményt (annak jelentőségét) erősíteni.

3. A közigazgatási szankció

A közigazgatási anyagi jogi szankciók rendszere a szabálysértési szankcionálással párhuzamosan fejlődött ki. A szabálysértési jogon „kívüli” szankciók elterjedéséért elsősorban az ágazati jogalkotás a felelős, amely a közigazgatás-védelem általános eszközrendszerén kívüli, szakágazatonként eltérő szankciókat alkotott meg. Ennek alapvető okai a következők voltak

– a szabálysértési jogi szankciórendszer alapját képező – alapvetően büntetőjogi alapokon álló – bagatell-büntetőjog nem tudott kellően differenciálni, míg az ágazati jogalkotás, túllépve az elméleti dilemmákon, ezt megtette,

– merevnek és szűknek mutatkozott a szabálysértési jogi felelősség „büntetőjogias” feltételrendszere,

– a szabálysértési fórumrendszer rugalmatlan volt az ágazati specifikumok közvetlen érvényesítésére,

– a szabálysértési processzuális formák és garanciák nem (mindig) feleltek meg a közigazgatási (jogalkalmazói) rutinnak és pragmatizmusnak.

Nem túlzás azt állítani, hogy közigazgatási szankció fogalmára vonatkozóan annyi meghatározás született, ahány szerző ezzel foglalkozott. A szankció-elméletek, illetve az ebből kinövő definíciók két vonatkozásban azonban biztosan közös nevezőre hozhatók. Egyrészt

– elfogadják, sőt leszögezik, hogy a szankció – funkcióját tekintve – a jogérvényesítés eszköze, másrészt

– arra a megállapításra épülnek, hogy a szankció joghátrány.

A jogellenes magatartásnak – jogállamban – következménye kell, hogy legyen, hiszen a jog így képes betölteni a szerepét. Az ilyen – azaz jogsértésre reagáló – jogkövetkezmény a jogsértő számára hátrányos. A jogszerűtlen helyzet (jogellenes magatartás) jogi eszközökkel történő rendezése mögött mindig a közhatalom, az állam áll. A jogi normák alkalmazása, betartatása – szükség esetén kényszer alkalmazásával – csak közhatalom birtokában gyakorolható tevékenység. A jogalkalmazás folyamatában a hatékony jogérvényesítés eszköze – amennyiben a jogi normában meghatározott feltételek fennállnak – a szankció alkalmazása, illetve ennek kilátásba helyezése. [Lőrincz Lajos (szerk.): Közigazgatási jog. HVG–ORAC, Budapest, 2007, 239. o.]

A jog a jogsértésre alapvetően kétféleképpen reagál: a jogszerű állapot megteremtését, illetve helyreállítását tűzi célul (pl. megfosztja a jogsértőt a jogtalanul szerzett előnytől), vagy további pótlólagos hátrányt is kilátásba helyez (a jogsértőt megfosztja valamitől, aminek nincs közvetlenül köze a jogsértéshez). Az első esetben a szankció jogérvényesítő jellege, míg a másodikban a megtorló (büntető, represszív) karaktere dominál. (Kincses – Kántás i. m. 22. o.)

Minthogy a szankció a jogi felelősség érvényesítésének az eszköze, ahhoz, hogy effektíve hasson a jogsértőre, és környezetére (generálprevenció), igazodnia kell az adott jogsértés természetéhez: ha mód van az eredeti, jogszerű állapot megteremtésére, akkor a szankció e helyreállítást, azaz a jogérvényesítést célozza. Amennyiben erre már nincs lehetőség, a szankció elsődleges céljává a hátrányokozás válik, amelyben a jogsértő – azon kívül, hogy elveszti a jogsértésből származó előnyt – a szankció következtében rosszabb helyzetbe kerül, mint annak előtte (represszió).

A fenti két megállapítás, és a bennük található fogalmi elemek (jogsértés, hátrányokozás, kényszer) elengedhetetlenek, de nem elegendőek a szankció fogalmának egzakt meghatározásához. A szankcionáláshoz, annak feltételrendszeréhez, hozzátartozik ugyanis az is, hogy a szankció alkalmazására csak a jogszabályban feljogosított (közhatalommal rendelkező) szerv, jogszabályban meghatározott feltételek fennállása esetén és meghatározott eljárás keretében jogosult.

Következésképpen: a közigazgatási jogi szankció a jogszabályban arra feljogosított közigazgatási szervek, meghatározott eljárásban történő, hátrányt okozó aktusa, amely mindig jogellenes magatartásra reagál és rendelkezik az állami közhatalommal való kikényszerítés lehetőségével. [Fazekas Marianna – Ficzere Lajos (szerk.): Magyar közigazgatási jog. Általános rész. Osiris, Budapest, 2005. 545. o.]

„Lapozz bele!” módban ezek az oldalak nem érhetőek el.

Kérjük, vásárolja meg a teljes elektronikus könyvet weboldalunkon.

This page is not available in preview mode.

Should you wish to access the complete text, please purchase the full version of this e-book at our webpage.