Hírközlés-szabályozás,

hírközlés-igazgatás hazánkban

és az Európai Unióban

Szerkesztette

Lapsánszky András

Kiadja a

Wolters Kluwer Kft.

Budapest, 2013

1117 Budapest, Prielle Kornélia u. 21–35.

Telefon: (40) 464-565

Fax: +36 (1) 464-5657

e-mail: info@wolterskluwer.hu

www.wolterskluwer.hu

Felelős vezető: a Wolters Kluwer Kft. igazgatója

Kiadásért felelős: Tóth Gábor

A kiadványok szerkesztéséért felelős: dr. Vajda Krisztina

Műszaki kiemelt főmunkatárs: Schuller Krisztina

Műszaki szerkesztők: Kerek Imréné, Szász Zoltán

Fedélterv és tördelés: Wolters Kluwer Kft. DTP-csoport

ISBN 978 963 295 271 0

Termékkód: YEB1500

A kiadvány a Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság támogatásával készült.

Kiadványaink megtekinthetőek és megvásárolhatóak szakkönyvesboltunkban a www.complex.hu portálon.

Minden jog fenntartva, beleértve a sokszorosítás és a műbővített, illetve rövidített változatának kiadási jogát is.

A Kiadó írásbeli hozzájárulása nélkül sem a teljes mű, sem annak bármely része semmiféle formában (fotokópia, mikrofilm vagy más hordozó) nem sok szorosítható.

Szerkesztette:

Dr. Lapsánszky András PhD

Dr. Ádám Szilveszter

V. fejezet 1.3., 1.9., 1.10., 4., 5.

Árki Zoltán

XII. fejezet 2.1., 3.2., 3.3.

Dr. Bajó József

III. fejezet 3.1., 3.2., 7.

Dr. Baka Péter

VI. fejezet 2., 4.

Bakos-Pálinkás Judit

IV. fejezet 1., 5.

Bánhidi Ferenc

II. fejezet 3.

Dr. Bartóki-Gönczy Balázs

II. fejezet 2.

Dr. Bartolits István

I. fejezet 1.; XII. fejezet 1., 3.1., 3.4.

Dr. Beke Nándor

IV. fejezet 7.; X. fejezet

Bodnár Imre

XII. fejezet 2.2.

Dr. Choma András

IV. fejezet 2., 3.

Farkas Zoltán

XII. fejezet 2.3.

Dr. Ferenczy Judit

V. fejezet 1.1., 1.2., 1.4., 1.5., 1.7.

Dr. Freidler Gábor

VI. fejezet 1., 3.

Dr. Géczi Kinga

VIII. fejezet

Győrbíró László

III. fejezet 9.

Dr. Karácsony-Pretsner Kamilla    

I. fejezet 3.

Dr. Karl Károly

V. fejezet 1.6., 1.11., 2.

Dr. Kovács András

XI. fejezet

Dr. Lapsánszky András

I. fejezet 2.; IX. fejezet

Madarász Erika

III. fejezet 9.; V. fejezet 3.

Dr. Mádi István

IV. fejezet 4., 6.

Dr. Mester Máté

II. fejezet 1.

Miszlai Róbert

VII. fejezet 1.3.

Dr. Németh Gábor

VII. fejezet 3., 4., 6.

Németh József

V. fejezet 6.

Nyárády Gábor

III. fejezet 1., 2., 4.1.–4.4., 4.6.–4.9., 5., 6., 8.    

Dr. Orosi Renáta

XI. fejezet

Dr. Péter Nóra

VII. fejezet 1.1.

Dr. Rajnai Judit

V. fejezet 6.

Róka Tamás

VII. fejezet 1.2.

Szűts Iván László

XII. fejezet 2.4.

Tarcsai Zoltán

VII. fejezet 2., 5.

Dr. Telegdi-Kovács Ádám

II. fejezet 4.

Tóth József

V. fejezet 1.8., 1.11.

Vári Péter

III. fejezet 3.1., 4.5.

Kézirat lezárva:

2013. október 31. 

© Dr. Ádám Szilveszter, Árki Zoltán, Dr. Bajó József, Dr. Baka Péter, Bakos-Pálinkás Judit, Bánhidi Ferenc, Dr. Bartóki-Gönczy Balázs, Dr. Bartolits István, Dr. Beke Nándor, Bodnár Imre, Dr. Choma András, Farkas Zoltán, Dr. Ferenczy Judit, Dr. Freidler Gábor, Dr. Géczi Kinga, Győrbíró László, Dr. Karácsony-Pretsner Kamilla, Dr. Karl Károly, Dr. Kovács András, Dr. Lapsánszky András, Madarász Erika, Dr. Mádi István, Dr. Mester Máté, Miszlai Róbert, Dr. Németh Gábor, Németh József, Nyárády Gábor, Dr. Orosi Renáta, Dr. Péter Nóra, Dr. Rajnai Judit, Róka Tamás, Szűts Iván László, Tarcsai Zoltán, Dr. Telegdi-Kovács Ádám, Tóth József, Vári Péter, Budapest, 2013

© Wolters Kluwer Kft., Budapest, 2013 

A Wolters Kluwer Kft. az 1795-ben alapított Magyar Könyvkiadók és Könyvterjesztők Egyesülésének a tagja.

Előszó

A hírközlés nagyon sajátos része, illetve több szempontból is mintaértékű határterülete a műszaki-, a jog- és a közgazdaságtudományoknak.

A mai értelemben vett korszerű hírközlés ugyanis feltalálásától számítva alig több, mint százharminc év alatt a technika történetében párját ritkító fejlődésen ment keresztül, amelynek eredményeképpen korábban elképzelhetetlen választékú és minőségű szolgáltatások igénybevételét teszi lehetővé gyakorlatilag a Föld egészén. A hagyományos telefonkommunikációtól indulva ma már a hírközlés szerves részét képezi többek között a vezetéknélküli mobiltávközlés, a műholdas távközlés, az űrtávközlés, a rádió-adatkommunikáció, a vezetékes adatátvitel, az internet és a különböző műsorterjesztési platformok. Olyan speciális területe pedig, mint pl. a mélyűri telekommunikáció, más bolygókról juttat el hozzánk nemcsak felbecsülhetetlen értékű tudományos adatokat, de ámulatba ejtő minőségű színes képeket is. A hírközlés fejlődésének alapvető eleme, hogy fokozatosan megvalósul a platform-semlegesség, amelyben a szolgáltatás függetlenné válik az átvitel fizikai alapját jelentő infrastruktúrától. E hálózati, szolgáltatási, technológiai konvergencia pedig tovább erősítette a hírközlés páratlan léptékű műszaki és gazdasági fejlődését, amely fokozatosan egyre jelentősebb hatást gyakorolt a hírközlés-szabályozás, a hírközlés-igazgatás tartalmára és intézményeire.

Napjainkra az elektronikus hírközlés infrastruktúrája bolygónk legnagyobb együttműködő technikai rendszere, amelynek működő-, illetve együttműködő képességét lényegében három alapvető feltétel, a műszaki, technológiai innováció, a szabványosítás és a szabályozás biztosítja.

A szabályozás, illetve a hírközlés-igazgatás szempontjából nézve a hírközlés szinte teljesen egyedülálló, önálló és más ágazatokra is alapvető hatást gyakorló utat járt be a közszolgáltatások igazgatásának, állami megszervezésének (azon belül is különösen a liberalizáció és a privatizáció, vagyis a közszektor-reform) világméretű folyamataiban. Az ún. piaci alapú hálózatos közszolgáltatások (mint pl. villamos energia, gáz-, vízszolgáltatás, vasúti, légi-, vízi közlekedés, helyi tömegközlekedés, postai szolgáltatás, műsorterjesztés) között - napjainkig - a legeredményesebben kibontakozó liberalizációs folyamatot jelenti. A hírközlési szolgáltatási és infrastrukturális rendszer továbbá sajátos összefonódást mutat, sőt egyfajta alapfeltételét képezi más ágazatok közszektor-reformjának, valamint a világgazdaság, a nemzetközi kereskedelem, a nemzetközi pénzügyi rendszer, illetve egyéb gazdasági, társadalmi, közpolitikai és közpénzügyi viszonyok keretében érvényesülő információs folyamatoknak. A hírközlési igazgatás rendje tehát általánosan tükrözi az állam és a gazdaság viszonyrendszerének, a közszolgáltatások megszervezésének, szerkezeti szintű átalakításának, illetve a közszolgáltatásokkal összefüggő gazdasági folyamatokba beavatkozó közigazgatás módszereinek, típusainak szinte valamennyi elemét, modellszerű ismérvét. A hírközléssel összefüggő állami szerepkör egyes változatainak bonyolult és összetett tartalma, sok esetben a gazdasági közigazgatáson belül elsőként megvalósított intézményei fontos alapját, mintáját képezik a piaci közszolgáltatásokkal összefüggő állami funkcióknak, illetve a közszektor-reform közérdekű módszereinek.

A hírközlési igazgatás és a hírközlési jog ma már elsődleges, kiemelt és funkcionálisan megváltozott jelentőségű szerepet tölt be a hírközlési piac működésében. Emellett azonban a hírközlés szabályozása továbbra is megőrizte alapvető, szoros összefüggését a hírközlés műszaki, gazdasági fejlődésével és a korábbi „hagyományosnak” tekinthető közszolgáltatási rendszerével.

A közgazdaságtudomány, illetve a piaci verseny oldaláról a hírközlés két alapvető szempontból is speciális szolgáltatási rendszert jelent. Egyrészről ugyanis alapfeltételét képezi a globalizálódó világgazdaság működésének, fejlődésének. A hírközlést tehát a modern gazdaság alapjának is tekintik, sőt sajátos pozitív externália tartalma alapján jelentőségét, hatását sokan az ipari forradalmakéhoz hasonlítják. Másrészről a hírközlési piaci verseny működése is számos, csak erre az ágazatra jellemző sajátossággal rendelkezik, különösen, hogy a közszolgáltatások típusait tekintve egyértelműen a hírközlés mutatja a legszorosabb összefonódást a piacgazdaság szerkezetével, amelyből következően azonban sajátos, elhatárolható átmenetet képez a „magánszektor” gazdasági verseny alapján működő piaci területei és a közszektor tisztán közfeladatként, állami feladatként vagy állami monopóliumként megszervezett közszolgáltatásai között.

A szerzők e munka keretében arra vállalkoztak, hogy a hírközlést a műszaki, a közgazdasági és a jogtudományi összefüggéseiben mutassák be. Így a szerzők a könyvben szereplő minden egyes témakört a maga komplexitásában elemzik.

Könyvünk részletesen ismerteti az elektronikus hírközlés azon lényeges kérdéseit, amelyekkel kapcsolatban az állam végső soron a működőképesség megteremtése, fenntartása, illetve napjainkban már a hírközlés-piaci verseny fejlesztése érdekében avatkozik be a hírközlési szolgáltatások körébe. Megismerhetjük e piac kialakulásának jelentősebb állomásait, „fordulópontjait”, az állam szerepének változásait nemcsak hazánk és közvetlen környezete, hanem Európa, sőt az Európán kívüli nemzetközi és világfolyamatok összefüggéseiben is. Ugyancsak megtalálhatók a könyvben a hírközlés fejlődésének legújabb irányai, a hatósági jogalkalmazással kapcsolatos bírósági gyakorlat, illetve a szűk értelemben vett hírközlési igazgatás határterületét képező informatikai igazgatás elemzése.

Fontos törekvésünk volt, hogy a szabályozás ismertetésén túlmenően részleteiben bemutassuk, elemezzük az egyes jogintézmények, igazgatási módszerek, eszközök, hatáskörök szabályozásának alapvető okait, indokait, jogi, társadalmi, műszaki, vagy gazdasági alapját, tartalmát. A jogi szabályozás lényegi elemei ugyanis kizárólag e „mögöttes” alapok, szempontok ismeretében tárulnak fel.

A szerzőkkel egyetemben bízom abban, hogy jelen mű a tudományos életben, az oktatásban, a hírközlési szakmában, a fogyasztók és a hírközlés iránt érdeklődők körében is hasznos ismeretanyagot közvetít.

A szerkesztő

I. fejezet

Bartolits István – Karácsony-Pretsner Kamilla – Lapsánszky András

A hírközlés és a hírközlési igazgatás alapjai

1. Hírközlés-történeti áttekintés

Modern életünknek az egyik meghatározó, életmódunkat is átalakító szereplője a hírközlés. Mobiltelefon vagy internetkapcsolat nélkül sokan már kiszolgáltatottnak érezzük magunkat. Aki mindezeket nem használja, az is találkozik a hírközlés vívmányaival, akár televíziót néz, akár újságot olvas, a műsorok, hírek is korszerű hírközlő hálózatokon keresztül érkeznek a stúdiókba, szerkesztőségekbe. Egyre intelligensebb eszközök segítségével jutunk hozzá az információkhoz, szórakoztató programokhoz és miközben játszva győzzük le a kontinensnyi távolságokat az érintőképernyőt használva, egyre kevésbé tudjuk, hogyan is működnek ezek az eszközök, hálózatok.

A mai összetett, bonyolult hírközlési rendszerek megértésében sokat segít, ha egyes elemeit a hírközlés történetén keresztül ismerjük meg. Ebben igyekszik segítséget nyújtani ez a fejezet, mely áttekintést ad arról a hosszú utat bejárt fejlődésről, mely az első füstjelektől a mai korszerű rendszerekig végbement.

1.1. A hírközlés korai szakasza

A hírek, információk továbbításának az igénye szinte egyidős az emberiséggel. A fakeretre feszített állatbőrön dobolva már őseink is jelezni tudták a vadászat sikerét, ezt akár tekinthetjük a hírközlés első, primitív változatának is. A nagyobb távolságokra való hírközlés igazi igénye azonban a nagyobb birodalmak kialakulásával vette kezdetét. Már időszámításunk előtt kialakultak olyan füstjeleket, éjjel pedig jelzőtüzeket használó hálózatok, melyeken keresztül a birodalom központjából egész távoli területekre lehetett híreket továbbítani. Aiszkülosz drámájából tudjuk, hogy a görög seregek vezére, Agamemnon egy 800 km-es láncon keresztül tartotta a kapcsolatot Klütaimnésztrával a trójai háború alatt. Ugyancsak történeti leírásokból ismerjük, hogy az arab kalifátus Bagdadból Karthágón keresztül a mai Spanyolországban fekvő Kordováig működtetett egy több, mint ezer km hosszúságú jelzőláncot, melyen már szöveges üzeneteket tudtak továbbítani a birodalom szervezése érdekében. A római szenátus is hasonló fáklyajeles jelzőlánc segítségével értesült arról i. sz. 70-ben, hogy Titusz légiói elfoglalták Jeruzsálemet.

Mindezek a kiragadott példák azt mutatják, hogy a hálózatok kiépítése sokkal korábban kezdődött, mint ahogy azt gondolnánk. A fáklyajelek mellett persze sok más megoldással is kísérleteztek, azonban a következő említésre méltó hálózat megjelenésére csak a XVIII. század végén került sor. A francia forradalom időszakában igen fontossá vált a hírek gyors továbbítása és erre a megoldást Claude Chappe dolgozta ki. Az általa kigondolt szemaforos távjelző tornyok láncolatából állt, melyeknek a tetején egy árbocon mozgatható szemaforokat helyezett el. A szemaforok különböző állása egy-egy betűnek felelt meg, sőt egyes szemaforállások egy teljes – gyakran használt – szót jelentettek. Az első rendszert 1794-ben Lille és Párizs között építette ki, a 225 km-es szakaszon húsz állomás helyezkedett el és egy pár soros távirat továbbítása 30–40 percet vett igénybe.

A szemafortávíró olyan sikeres lett, hogy 1805-ben – Chappe halálának évében – már 2000 km volt a hálózat hossza, 1852-ben pedig már 4800 km-en 556 torony működött, 26 várost kötve össze Párizzsal.

„Lapozz bele!” módban ezek az oldalak nem érhetőek el.

Kérjük, vásárolja meg a teljes elektronikus könyvet weboldalunkon.

This page is not available in preview mode.

Should you wish to access the complete text, please purchase the full version of this e-book at our webpage.