 ~ VILÁGHÍRES ZENESZERZŐK ~

Edvard
Grieg

KOSSUTH KIADÓ

Tartalom

BEVEZETŐ

EGY ÚJ ESZTÉTIKAI IRÁNYZAT

KRONOLÓGIA

GRIEG ÉLETÉNEK ÉS KORÁNAK FŐBB ESEMÉNYEI

GRIEG ÉLETE

A NEMZETI ZENE NYOMÁBAN

MOZARTTÓL MENDELSSOHNIG ÉS WAGNERIG

AZ IHLET FORRÁSAI – A GYÖKEREK KERESÉSE

TECHNIKA ÉS ÉRZÉKENYSÉG

A ZENEI IMPRESSZIONIZMUS ELŐFUTÁRA

A DICSŐSÉG

GRIEG MŰVÉSZETE

WAGNER ÉS AZ IMPRESSZIONIZMUS KÖZÖTT

AZ ELSŐ SIKEREK

KÍSÉRLETEK AZ OPERA IRÁNYÁBA

EGYÉNI STÍLUS

HANGNEM ÉS ÁRNYALAT

KAMARAZENEI ALKOTÁSOK

NÉHÁNY SZÓBAN A LEGISMERTEBB MŰVEKRŐL

1. PEER GYNT SZVIT, OP. 46

2. PEER GYNT SZVIT, OP. 55

LÍRAI DARABOK

IMPRESSZUM

BEVEZETŐ

A művészetek képviselői – valós identitásukat is keresve – a XIX. század közepén Európa-szerte romantikus hevülettel kutattak saját nemzeti gyökereik után, melyeket rendszerint egy, mindenféle uralkodó vagy külföldi hatástól mentes zenedarabban, irodalmi műben vagy festményben véltek felfedezni. E mozgalomhoz tartozott Edvard Grieg norvég zeneművész is, aki már fiatalon igyekezett felfedezni azokat a zenei formákat és jellegzetességeket, amelyekkel zeneileg is azonosítani lehetne nemzetét. A népet, amelynek országa akkoriban nemcsak hogy nem volt független, hanem hosszú időn keresztül kiszolgáltatott volt a szomszédos hatalmasságok politikai játékainak. Végül az ifjú zeneszerző éppen az egyik szomszédos ország fővárosában, Koppenhágában találta meg útját, s szabadult meg az Akadémia konzervatív és főként uralkodóan német légkörétől.

EGY ÚJ ESZTÉTIKAI IRÁNYZAT

A zeneszerző életét meghatározó találkozásra Dániában került sor, itt ismerkedett meg és kötött mély barátságot Rikard Nordråkkal (1842–1866), a norvég nemzeti himnusz zeneszerzőjével. Rövidesen megalapították az Euterpe társaságot, amely egyértelműen a skandináv iskola zenéjének megismertetését tűzte ki céljául. Nordråk, annak ellenére, hogy tanulmányai során német zenei képzésben részesült (akárcsak Grieg Lipcsében), rövid pályája során mindvégig a norvég nemzeti zenei nyelv megalkotására törekedett. Erre biztatta Grieget is, miközben figyelmét a norvég folklór gazdagságára és a benne rejlő lehetőségek felé irányította.

Grieg számára ez sorsfordító felfedezést jelentett: megszabadult az idegen hatásoktól, hogy személyes hangvételű műveket alkosson, amelyekben már felcsillan a hamisítatlan norvég lélek. Nordråk fiatalon hunyt el, mindössze huszonnégy éves volt. Grieg ekkor írta emlékére a megrázó Gyászindulót (1878). A darab dallamvilága már jelezte, hogy szerzője idővel helyet kaphat a legnagyobb zeneszerzők sorában.

Nordråk halála után Grieg Christianiába (Oslo) költözött, ahol zenésztársával, Halfdan Kjerulffel együtt, elindult rendkívül termékeny zenei pályája. Művészetük és az elhunyt Nordråk zenei hagyatéka képviselte az új skandináv zenei irányzatot. Akkoriban történt, hogy maga Liszt Ferenc küldött levelet Griegnek, amelyben nemcsak magasztalta F-dúr hegedű-zongoraszonátáját (op. 8), hanem meghívta a fiatal zeneszerzőt, hogy látogassa meg Weimarban. Liszt véleménye nemzetközi jelentőségű volt Európában, így nem csoda, hogy Grieg útját – akkor már Rómába – a norvég kormány is támogatta. Liszt elismerése, amelyet Grieg a jelzett szonátán kívül elsősorban számtalan zongorára írott szerzeményével vívott ki, komoly szakmai dicsőséget biztosított alkotója számára.

LISZT LEVELE
„Uram!

Számomra igen kellemes, hogy megírhatom Önnek, milyen őszinte örömet szerzett nekem az Ön Szonátájának (op. 8) olvasása. Szonátája bizonyítja az Ön erőteljes, átgondolt, ötletes zeneszerzői tehetségét, amely kiváló anyagból van, és Önnek nincs másra szüksége, mint hogy kövesse természetes útját, hogy magas fokra jusson fel. Szívesen hiszem, hogy Ön megtalálja a hazájában azt a sikert és bátorítást, amelyet megérdemel.
Ezek máshol sem hiányoznak majd Önnek, és ha Ön ezen a télen Németországba jön, szívélyesen meghívom Önt egy kis weimari tartózkodásra, hogy teljesen megismerhessük egymást. Kérem, fogadja Uram tiszteletteljes érzelmeim és nagyrabecsülésem kifejezését.
Liszt Ferenc” (1868. december 29.)