NAGY CIVILIZÁCIÓK

PERZSÁK

KOSSUTH KIADÓ

Tartalom

EGYETEMES BIRODALOM

A világ a határ

A NAGY KIRÁLY BIRODALMA

A kezdetek

Kürosz korszaka

Dareiosztól Xerxészig

A birodalom bukása

A pártusok

A Szászánidák

Az iszlamizálás

EGYSÉG ÉS SOKFÉLESÉG

Paszargada

Perszepolisz

Egy birodalmi város

Perzsa harcosok

Királyok királya

Perzsa kertek

ZOROASZTERTŐL AZ ISZLÁMIG

A mazdaizmus

Mitrász isten

Petra királysírjai

NAGYSZERŰSÉG ÉS KREATIVITÁS

Bam városa

Perzsa kincsek

Szászánida műemlékek

Iparművészet

Perszepolisz ma

Perzsiától Iránig

Múzeumok

KRONOLÓGIA

KISLEXIKON

IMPRESSZUM

EGYETEMES BIRODALOM

Minden idők egyik legnagyobbik birodalmát a perzsák hozták létre – nemcsak hatalmas kiterjedésű vidékeket meghódítva, hanem nagyon különböző népeket hajtva uralmuk alá.

A perzsák a nagy iráni fennsíkokról indultak el kelet és nyugat felé; hatalmuk tetőpontján befolyásuk a Földközi-tenger vidékére, Indiára és Egyiptomra is kiterjedt.

A Perzsa Birodalom, amelyet kivételes hadigépezet, a szomszédos birodalmak seregeihez nem mérhető haderő támogatott, és egy feltörekvő monarchia irányított, állandó harcra, népek leigázására szerveződött. Súlyos adók{1}at vetett ki a szolgaságba hajtottakra – fenntartandó azt a politikai struktúrát, amelynek alapvető célja egyedül a hódítás volt.

A perzsák első aranykora az Akhaimenida-dinasztia{2} királyainak idejére esik; II. Kürosz és Nagy Dareiosz folyamatosan tágították a birodalmi határokat. Erre az időre esik a politikai és közigazgatási átszervezés, a pompás királyi paloták, a nagy városközpontok és fővárosok építése. Szúza, Paszargada, Perszepolisz monumentális mérföldkövei az uralkodói hőstetteket dicsőítő kultúrának. A vallásos gondolkodás – Ahura Mazda volt a perzsák főistene – hozzájárult annak a hatalmi rendszernek a kiépítéséhez, amelyben a királyok és az istenek szilárd szövetséget alkottak.

A politikai és trónutódlási válságok nem kerülhették el a birodalmat: a meghódított területek népeinek lázadásai s a belső viszályok fokozatosan aláaknázták a birodalom erőit. E helyzetben óriási fenyegetést jelenthetett bármely rivális birodalom megjelenése: a Perzsa Birodalom sorsát Makedónia pecsételte meg. Nagy Sándor elsöprő katonai győzelme után a perzsák félelmetes uralma véget ért.

A későbbiekben, a Szászánida-dinasztia idején, az iszlám megjelenését előrevetítő új időszakban még egy időre visszatért a korábbi perzsa ragyogás. Az utókor szerencséjére a perzsák nem csak a harcmezőn jeleskedtek. Kivételes, ma is élő kulturális örökséget hagytak hátra a legkülönbözőbb művészeti ágakban: építészetük, szobrászatuk, ötvösművészetük, iparművészetük – legfőképp a szőnyegeik – méltán csodált. A Közel-Kelet ősi városainak, erődítményeinek, kolosszális és masszív falainak építőmestereiként is tekinthetünk az ókori perzsákra; domborműveik{3}, amelyek a világtörténelem egyik leghatalmasabb, soknemzetiségű birodalmának a fejlődését tárja elénk, megindítanak formai gazdagságukkal. Az évszázadok során az egykori Perzsa Birodalom területe megfogyatkozott, dicsősége a múltba veszett, ám kultúrája a jövő emberiségének is becses öröksége.

A világ a határ

A perzsák hatalmas kiterjedésű világbirodalmat hoztak létre, amelynek határai olykor bővültek, máskor szűkültek – történelmi korszakoktól, a különböző birodalmi dinasztiák közigazgatási és politikai hatékonyságától függően. A fénykorban a perzsa befolyás a Földközi-tenger vidékétől Indiáig terjedt, és nyomai évszázadok múltán is fennmaradtak idegen kultúrákban.

A különféle vallási kultuszokkal szemben türelmes perzsák eredeti, hivatalos vallásukat a mazdaizmusból{4} alakították ki. A muszlim hódítással az iszlám kerekedett felül hivatalos, állami vallásként. A Perzsa Birodalom története bővelkedik kulturális kölcsönhatásokban. Egyiptomtól a Kaszpi-tengeren túl, egészen a Perzsa-öbölig birodalmat alkotó népek hagyományainak befogadása a mindennapok részévé vált.

A perzsák művészi építészetét a monumentális formák jellemezték, főképp az uralkodói palotákban. Az ügyes kezű perzsa kőfaragók a kőben lelték meg az ideális anyagot a birodalmi hatalom dicsőítéséhez.

A NAGY KIRÁLY BIRODALMA

A Közép- és Közel-Kelet egyik leghatalmasabb birodalmát megteremtő perzsák eredete a Kr. e. VI. századig vezethető vissza: ekkortájt telepedett le néhány perzsa etnikumú népcsoport az iráni fennsík elámi{5} fennhatóság alatt álló vidékén. Elám kultúrája meglepő fejlettségi fokot ért el. Saját nyelve, saját írása volt, és nagy tapasztalattal rendelkeztek kézművesei a fémek megmunkálásában.

Az első iráni betelepülőket az Akhaimenida-ház királyai vezették, maga a dinasztiaalapító Akhamenész, azután Kürosz és I. Kambüszész. Elfogadott az akhaimenida elnevezés általános használata arra a hatalmi berendezkedésre, amely később Perzsa Birodalom néven vált ismertté. Az uralkodói Ansan (ma Tell-e Máliján városa) királyaiként kormányoztak. A Kr. e. VI. században, pontosabban Kr. e. 599-ben II. Kürosz trónra lépése fordulatot hozott a perzsa történelemben.

II. Kürosz, az alapító

A később „Nagy”-ként emlegetett II. Kürosz az apját, I. Kambüszészt követte a trónon. Ekkor királysága még nem jelentett túl nagy fenyegetést sem babilóniai, sem méd, lüdiai vagy egyiptomi szomszédaira, de idővel megmutatkozott félelmetes politikája: a legtöbb környező népet legyőzte, hogy kiterjeszthesse határait. Asztiagész méd király fölött II. Kürosz Kr. e. 553–550 között diadalmaskodott. A győzelem tekintélyes kincsekhez juttatta II. Küroszt, amelyek-kel újabb hadjáratait finanszírozhatta. A következő lépés a stratégiai fontosságú Kis-Ázsiában lévő Lüdia királyságának meghódítása volt, amely Kr. e. 547-ben került perzsa kézre. Lüdia elnyerése után II. Kürosz végre az Újbabilóniai Birodalom ellen fordulhatott. Kr. e. 540-ben elindította hadjáratát Babilon ellen, s a hatalmas birodalom egy év leforgása alatt összeomlott. Babilon lakossága megnyitotta kapuit Kürosz seregei előtt. Kr. e. 530-ban a hódító király szerencsecsillaga leáldozott egy közép-ázsiai szkíta nép, a masszagéták elleni háborúban, amelynek során életét vesztette. II. Nagy Kürosz halála azonban nem jelentette az Akhaimenidák nagyratörő ambícióinak végét. Fia és örököse, II. Kambüszész Egyiptomig vezette a perzsa csapatokat, majd az országot a fennhatósága alá vonta. Amikor Kr. e. 521-ben II. Kambüszész meghalt, a Perzsa Birodalom már a Földközi-tenger vidékétől a Hindukus hegyvonulatáig húzódó, az eredeti iráni területen messze túlterjedő hatalmi egység volt. II. Kürosz új szabályokat vezetett be a birodalom politikai és gazdasági irányításában; iráni területen, Paszargadasz városában új fővárost épített. II. Kambüszész halála után eluralkodott a káosz: az utódlás kérdése belső harcokat szült. E trónviszályokból egy új vezér került ki győztesen: a Perzsa Birodalmat világuralomra vezető Dareiosz.

Dareiosz kora

Kr. e. 518-ra Dareiosz úrrá lett a birodalmi válságon, elfojtotta a belső lázongásokat, hozzálátott a birodalmi közigazgatás megújításához, valamint új adópolitika kialakításához a szatrapiákban{6}.

II. Küroszhoz hasonlóan Dareiosz is fontosnak tartotta a birodalmi főváros felújítását, majd elrendelte Perszepolisz városának a felépítését. Hódító hadjáratai során elfoglalta Trákiát és Indiát, ám a görögök ellenállását nem tudta megtörni.

Kr. e. 490 és 479 között egymást követték a méd háborúk{7}, másnéven, tíz év megszakítással, két véres perzsa– görög háború. Az első méd háború Kr. e. 490-ben kezdődött, amikor is Dareiosz hadai összecsaptak Marathón városánál a Miltiadész vezette görög csapatokkal. A perzsa túlerő ugyan bizonytalanná tette a harc kimenetelét, Miltiadész mégis nem várt győzelemre vitte katonáit. Tíz évvel később, a Dareiosz örökébe lépett Xerxész uralma idején a perzsák és a görögök újra összecsaptak: a thermopülai csatában Leónidasz király vezetésével egy maroknyi spártai hősiesen ellenállt az ellenséges gyalogság támadásainak. Végül Xerxész erői hátba támadták az ellenállókat, akik életüket vesztették a csatában. Ezután a harc az athéniak ellen folytatódott, akik elhagyták városukat, és Szalamisz szigetén kerestek menedéket. A perzsák joggal bízhattak elsöprő számbeli fölényükben, s ezúttal a hadiflottára várt a görög ellenállás megtörése. Csakhogy az athéniak nagy hatékonysággal manőverező, háromevezős gályái szélviharként csaptak le a perzsa hajóhadra. Hérodotosz beszámolójában a perzsák 200 hajót, viszont a görögök csak 40-et veszítettek el a véres öldöklésben.

A kormányzó hierarchiák

A Perzsa Birodalom közigazgatási szervezettsége II. Nagy Kürosz uralkodói képességeit dicsérte. Feltételezhetően az ő irányítása alatt osztották fel a meghódított területeket szatrapia elnevezésű tartományokra, ahol a legmagasabb helyi hatalmat a szatrapa{8} gyakorolta. Ismeretes, hogy I. Dareiosz húsz, többé-kevésbé azonos nagyságú szatrapiát hozott létre, alacsonyabb beosztású tisztségviselők és adminisztrátorok népes állományával. A szatrapiák bizonyos szintű autonómiát értek el a kormányzásban, de a szatrapáknak szigorúan számot kellett adniuk ténykedésükről és döntéseikről a király szemének és fülének tartott királyi inspektorok{9} előtt. A perzsa területek merev, monarchikus irányítás alatt álltak. A trónutódlás az uralkodó fiainak kizárólagos előjoga volt. E birodalmi struktúrában a hadviselés és a hadjáratok biztosították az ideológiai és gazdasági alapokat, ily módon a leigázott népek kifosztása s a királynak évente beszolgáltatandó adók kivetése-behajtása prioritást kapott. Nagy Sándor ifjan valósította meg apja, II. Philipposz merész álmát: megtörte a perzsák regionális hegemóniáját. Sándor győzött az isszoszi csatában, melynek nyomán felmorzsolódott a Perzsa Birodalom.

A Birodalom bukása

Az Kr. e. V. század évtizedeiben trón-utódlási viszályokban őrlődött fel a Perzsa Birodalom ereje Kr. e. 465-ben meggyilkolták Xerxészt, majd I. Artaxerxész ült az áhított trónra. Kr. e. 424-ben bekövetkezett halála után fiai újrakezdték a marakodást a hatalom koncaiért. Hasonló kép rajzolódik ki II. Dareiosz halála után, Kr. e. 401-ben, amikor is II. Kürosz hadba indult testvére, II. Artaxerxész király ellen. A következő években a birodalom szinte válságövezetté vált: a szatrapák egyre nagyobb autonómiát köve-teltek, sőt némelyek ereje még a központi hatalom fennmaradását is fenyegette. Ebben a szörnyű helyzetben lépett színre a makedón hadsereg, amely először csak meggyengítette, majd le is győzte az egykor befolyásos Perzsa Birodalmat. II. Dareiosz királysága bizonyos fokú stabilitást jelentett, de ez sem tartott sokáig. Folytatódtak a belső, udvari intrikák; a leigázott népek lázadásai egymást követték Egyiptomban és Palesztinában. II. Dareiosz halála után, II. Artaxerxész királysága idején Kis-Ázsiában perzsa területek kerültek spártai befolyás alá, és szatrapák vívták saját háborúikat. III. Artaxerxész uralkodása nem hozott gyógyírt a bajokra, ráadásul Makedónia felől végzetes fenyegetés tűnt fel: II. Philipposz rendkívüli katonai erőt szervezett, hogy betörjön a birodalom szívébe. A meggyengült, köztiszteletnek nem örvendő perzsa elitet immár nem követték engedelmesen hű alattvalók. Philipposz nem érhette meg hódító álma valóra válását, mert meggyilkolták. A vállalkozás nagyságához méltó örököst hagyott maga után: Nagy Sándort. III. Artaxerxész osztozott nagy riválisának és ellenfelének, II. Philipposznak a sorsában. Erőszakos halála után a birodalmat az utolsó perzsa király, III. Dareiosz irányította. A perzsa és a makedón seregek Kr. e. 333-ban Isszosznál, majd nem sokkal később Gaumélában csaptak össze. Mind-két csata Nagy Sándor győzelmével végződött. A mindenütt vereséget szenvedő III. Dareioszt elérte a perzsa uralkodók végzete, és ha-marosan gyilkosság áldozatává lett. Halálával az ókori Közel-Kelet legbefolyásosabb hatalma, a Perzsa Birodalom sorsa is megpecsételődött mindörökre.

A muszlim hódítás

Az elkövetkező századokban a Pártus Birodalmat{10} váltó Számánida-dinasztia az új vallás, az iszlám erejével terjesztette ki befolyását a perzsákra. A VII. században II. Khoszroész perzsa király hadjáratok sorát indította a régi birodalmi álom megvalósítása érdekében. 613–614-re a perzsa határok Antiokheiáig, Damaszkuszig, Jeruzsálemig tolódtak ki. A terület-hódítás elkerülhetetlenné tette az összecsapást a Bizánci Birodalommal, amely 627-ben Ninive mellett legyőzte Khoszroészt. 628-ban Khoszroészt meggyilkolták. A VII. század közepére Omar kalifa muszlimjai legyőzték III. Jazdagird király perzsa katonáit, és elfoglalták, kifosztották a perzsa fővárost, Ktesziphont. Felszámolták a perzsa ellen-állást, majd az egykori Mezopotámia egészét az ellenőrzésük alá vonták, s meghódították az iráni fennsíkot is.

A birodalmi művészet

I. Nagy Kürosz és I. Dareiosz uralkodása alatt virágzott a perzsa művészet: valószínűleg katonai sikereik dicsőségében fürödve rendeltek meg lélegzetelállító építkezéseket. Az egyik legszembetűnőbb művészi kifejezési forma ennek következtében a főleg az építészetben tükröződő monumentalitás, amely a szomszédos népektől a legfellengzősebb és legharsányabb megnyilvánulási formákat vette át. A perzsák a nagy görög oszlopokat is megirigyelték: főleg a királyi palotáknál alkalmazták ezt az elegáns építészeti elemet. Tágas termek és hatalmas oszlopcsarnokok alkották e palotákat. Az egész falakat beborító, kőből faragott szobrok és domborművek eszményi kiegészítő szerepet játszottak. A falak kövének szilárdsága a királyok szilárdságát és örökkévalóságát volt hivatott kiemelni. A perzsa művészet másik remeke a miniatúra{11}, a vászonra és a kerámiára festett kép. E művészi ábrázolás kétségtelenül szászánida és muszlim hatást tükrözve, jóval a perzsák hódító kora után fejlődött ki, olyan időszakban, amikor az iszlám parancs tiltotta a Próféta szent alakjának felmagasztalását. A művészet a természet bemutatása felé hajlott, színek és fények alkották alapjait.

{1} A perzsák által meghódított területek népei a birodalom és a hadsereg fenntartására fémmel, fűszerekkel, állatokkal rótták le az évente kötelező adóterhüket. Az adók összetétele a régiók terményeitől és természeti kincseitől függően változott. Bizonyos vidékek ezerszámra küldték az állatokat vagy gabonával teli zsákokat, mások a birodalmi kincstárat gazdagító arany- és ezüstrudakat. Az adó azt is kifejezte, hogy a leigázott népek hódolni tartoznak új uralkodójuk előtt; az adó ily módon a perzsa hatalom kifejeződése is volt. Az adózás megörökítése a perzsa domborművek kedvelt témája: az adózók éves felvonulásának ábrázolásai részletgazdagok.

{2} A Perzsa Birodalmat megalapozó dinasztia neve. Az Akhaimenész által alapított Akhaimenida-dinasztia a Közel-Kelet nagy területeire terjesztette ki hatalmát, beleértve az Indus völgyét, Egyiptomot és Trákiát a Földközi-tenger vidékén, Közép-Ázsia nagy kiterjedésű vidékeit, benne Babilóniát és az iráni fennsíkot. Hatalmát Nagy Sándor törte meg a Kr. e. IV. században. Legkiemelkedőbb uralkodói között tartják számon I. Küroszt, I. Kambüszészt és II. Küroszt.

{3} Szobrászati ábrázolás: figurák és feliratok épületek falain történő bemutatására szolgál. A rajz peremének hangsúlyozásával, az alakok kifaragásával, a fal felületének lecsiszolásával éri el a kívánt hatást. A domborművet már az ókori Egyiptomban is használták paloták és templomok díszítésére. A dombormű végső formáját a faragványok festékkel vagy zománccal való fedése adta meg, ami a formák vonalait is jobban hangsúlyozta. Az Akhaimenida-és a Szászánida-dinasztia idejében nagyon gyakori volt a domborművek vésése. Legszebb példái Perszepoliszban találhatók.

{4} Lásd zoroasztrizmus.

{5} A mai Irán területének délnyugati részén az elámiak fejlett kultúrával rendelkeztek, fővárosuk Szúza volt. Kr. e. 645-ben az asszírok igázták le őket. Az asszírokat méd uralom váltotta, majd a Perzsa Birodalom fennhatósága alá kerültek.

{6} Az ókori Méd és Perzsa Birodalmak politikai és közigazgatási egységeinek az elnevezése. Az első perzsa szatrapiák megjelenése Nagy Kürosz idejére, a Kr. e. VI. századra tehető, de a médek már egy évszázaddal korábban megalapították ezen egységeket. Kürosz húsz szatrapiát hozott létre.

{7} A Perzsa Birodalom és a görög városállamok, főleg Spárta és Athén között kibontakozott katonai szembenállás. Kr. e. 499-ben Iónia, Athén és Eretria fellázadt a perzsák ellen. A gyors győzelmet Nagy Dareiosz megtorlása követte, aki elfojtotta a lázadást és helyreállította az ellenőrzést a térségben. Egy évvel később egy nagy perzsa flotta kísérletet tett a görög városállamok meghódítására, de erőfeszítései hiábavalónak bizonyultak. Ugyanebben az időben Dareiosz küldötteket menesztett a görögökhöz azzal a céllal, hogy a lázadókat birodalma alá hajtsa, de Spárta és Athén ellenállt. Dareiosz ekkor újabb küldöttséget indított el Kr. e. 490-ben, de csapatai Marathónnál megütköztek az athéniakkal, ahol a görögök váratlan győzelmet arattak. A harmadik perzsa expedíciót I. Xerxész irányította, akit Kr. e. 480-ban a thermopülai szorosban hátráltattak a spártaiak, Leónidasz vezetésével. A perzsa flotta Athén közelében, Szalamisz mellett ütközött meg a görög hajókkal, ahol az athéniak ismét győzelmet arattak. Egy évvel később, Kr. e. 479-ben Plateánál a perzsák végső vereséget szenvedtek.

{8} ’A föld védelmezője’. E névvel il-lették a szatrapia legfőbb hatóságát. Politikai és közigazgatási ér-telemben beosztása tartományi kormányzónak vagy alkirálynak felelt meg.

{9} Számvevők testülete. Az uralkodó megbízásából bizonyos szatrapiák igazgatását ellenőrizte. A szatrapáknak, akik bizonyos autoritást élveztek, tájékoztatniuk kellett a királyt az adók beszedésének menetéről és egyéb, a körzetükbe tartozó gazdasági és politikai kérdésről.

{10} A Kr. e. II. században alapította a pártus nép, amely Médiától keletre elfoglalta a jelenlegi iráni területet. A pártusok a Kaszpi-tenger közelében élő szkíta törzs rokonai. Meghódították Pártia perzsa tartományát, és felvették az új nevet. A Kr. e. II. században kiterjesztették hatalmukat a Szeleukidák területeire. Miután a Perzsa Birodalom Nagy Sándor fennhatósága alá került, a pártusok a fokozatos hanyatlás korszakát élték át, ami a Szászánida-dinasztia trónra lépésével ért véget, a Kr. e. III. században.

{11} A perzsák egyik legjelentősebb művészi öröksége, főleg a Szászánida-dinasztia, majd az iszlám idejéből. Az apró képeken ábrázolt alakok, feliratok és a díszítő kalligráfia magasfokú művészi megmunkálással készült. A formákat kiemelendő fénytechnikát alkalmaztak.