NAGY CIVILIZÁCIÓK

MAJÁK

KOSSUTH KIADÓ

Tartalom

PAPOK ÉS HADVEZÉREK

YUCATÁN ÖRÖKSÉGE

TÖRTÉNELEM ÉS TÁRSADALMI BERENDEZKEDÉS

A FEJLŐDÉS RÖGÖS ÚTJA

A KLASSZIKUS KOR

A POSZTKLASSZIKUS KOR

A PREKLASSZIKUS KOR

A KLASSZIKUS KOR

A POSZTKLASSZIKUS KOR

A MAJA TÁRSADALOM

A LEGFELSŐBB KASZTOK

MAJA HARCOSOK

TÁRSADALOM ÉS MINDENNAPI ÉLET

A MAJA KONYHAMŰVÉSZET

A MAJA LAKÓHÁZAK

A MAJÁK RUHÁZATA ÉS ÉKSZEREI

A MAJA LAKÓHÁZ

A MAJA NŐ

NŐK VISELETE

A MAJA VISELET

SZOBRÁSZMŰVÉSZET

ZENE ÉS TÁNC

A LABDAJÁTÉK

MÍTOSZOK ÉS HIEDELMEK

AZ ISTENEK BŰVÖLETÉBEN

A MAJA ISTENEK ARCKÉPCSARNOKA

A MAJA RÍTUSOK

MAJA ISTENEK

A MAJA PAPSÁG

A MAJA TUDOMÁNYOK

PALENQUE FENSÉGES VÁROSA

TEMETKEZÉSI SZOKÁSOK

JAINA SZIGET SZOBROCSKÁI

KULTURÁLIS ÖRÖKSÉG

MŰVÉSZETEK ÉS TUDOMÁNYOK

ÉPÍTÉSZET ÉS AGYAGMŰVESSÉG

A MAJA IRODALOM

A MAJA TUDOMÁNYOK

A MAJA ÍRÁS

BONAMPAK FALFESTMÉNYEI

YUCATÁN RÉGÉSZETI LELŐHELYEI

MAJÁK KÖZÉP-AMERIKÁBAN

MAJÁK NAPJAINKBAN

A MAJA KULTÚRA EMLÉKEI A MÚZEUMOKBAN

KRONOLÓGIA

KISLEXIKON

IMPRESSZUM

PAPOK ÉS HADVEZÉREK

A közép-amerikai földszorosról a Mexikói-öbölbe nyúló és végtelennek látszó füves síkságokkal, buja őserdőkkel tarkított Yucatán-félsziget a maja civilizáció kibontakozásának és virágkorának helyszíne volt.

 Bár a maják – a dél-amerikai inkákkal ellentétben – sosem hoztak létre nagy területeket magába olvasztó, egységes és központosított birodalmat, mégis hosszú évszázadokon keresztül egyeduralkodóként léptek fel a régióban, és a mezoamerika{1}i kultúrák körében ők jutottak a legmesszebbre a művészi, a tudományos, a technikai és a kulturális fejlődés terén. A maja cserépedények igen beszédesek. A kerámiák aprólékosan kidolgozott és lenyűgözően valósághű ábrázolásai, lényegre szorítkozó feliratai sokat elárulnak a maják mindennapi életéről, hadmozdulatairól és uralkodóik tetteiről.

 Az egykor a maják által lakott területek közel 280.000 km2-es területet tesznek ki a mai Dél-Mexikó, Guatemala, Honduras, Salvador és az európai hódítást követően brit fennhatóság alá került Belize területén.

 A maja civilizáció fejlődéstörténete – ahogy azt a leletek, a korabeli írásos emlékek és az újkori spanyol beszámolók alapján ma ismerjük – négy nagyobb korszakra osztható. A történelem előtti időkben a nomád életmódot folytató maják Yucatántól északra, valahol a Mexikói-medence vidékén éltek. Az ezt követő, már időben meghatározható úgynevezett preklasszikus korban a déli irányba vándorló maja népcsoportok elérték végső lakhelyüket, lassan felhagytak nomád életmódjukkal és letelepedtek. Eközben sokat tanultak a környező, már többé-kevésbé virágzó kultúrákat magukénak tudó népektől, így a teotihuacánoktól és az olmékok{2}tól. A maják ekkor tettek szert mindazokra az ismeretekre – legyen szó építészetről, hitvilágról vagy a földek eredményesebb művelésének mikéntjéről –, melyeket továbbfejlesztettek és tökélyre vittek.

 A klasszikus kor a maja fejlődés tetőpontját hozta. Ez idő tájt épültek a yucatáni őserdő lenyűgöző városállamai, a maguk büszke piramistemplomaival, szertartási központjaival és labdajátékpályáival. Ekkor érték el legváltozatosabb formájukat a maja művészetek, a kedvező külkapcsolatok révén pezsgett a kereskedelem, a csillagászat és a matematika tudományában pedig eljutottak oda, sőt bizonyos részletekben meg is haladták azt a szintet, amelyet az akkori Európa ismert. A fejlődés töretlennek látszó ívét azonban megtörték a betörő idegenek és a belső társadalmi ellentétek. Az addig viszonylagos egyensúlyban élő királyságok nagy része a X. század elején, pontosan máig nem tisztázott körülmények között, elnéptelenedett, és az őserdők rengetegébe veszett.

 A posztklasszikus korban a romlásba dőlt államok helyén újak indultak fejlődésnek, de immár az északkeletről jött népcsoportok, a toltékok{3} védnöksége alatt. A maja történelem e legutolsó korszakát, ha lehet még inkább a városállamok közti – immár népi és nem csak dinasztikus ellentéteken alapuló – ádáz harcok jellemezték. A hajdani virágzás már csak emiatt sem térhetett vissza. A tizenhatodik század legelső évtizedében a maja partokon megjelentek az első európai hajók. Jóllehet az ismeretlen földön nem volt könnyű dolga a hódítók maroknyi csapatának, a maja civilizáció sorsa azonban végleg megpecsételődött. Yucatán maja indiánjaira sem várt más, mint ami a szomszédságban élő aztékokra és a dél-amerikai inkákra.

YUCATÁN ÖRÖKSÉGE

A maja néptörzsek a Kr. e. I. évezred első negyedében a Mexikói-medence irányából dél felé nyomultak. Első településeiket itt, az Usumacinta –a Yucatán-félszigetet a kontinentális területektől elválasztó – folyam mentén elterülő, akkor még összefüggő trópusi esőerdőben alapították. Néhány évszázad leforgása alatt innen rajzottak szét a szélrózsa minden irányába, benépesítve a nyugati hegyláncokat és a félsziget csúcsánál az őserdőket felváltó erdős és füves pusztaságot.

PIRAMISTEMPLOMOK

Ha feltesszük a kérdést, hogy melyek voltak a maja civilizációra leginkább jellemző építmények, a válaszon nem kell sokat töprengenünk. Valamennyi jelentős maja város központjában ott találjuk a piramisépítményeket, melyek négy oldalán lélegzetelállítóan meredek lépcsősorok futnak fel a piramis tetején valamely istennek emelt templomhoz vagy főméltóságok tiszteletére kialakított szentélyekhez.

AZ EZERARCÚ KŐ

A maják kiváló kőfaragók voltak, legalábbis erről tanúskodnak hátrahagyott munkáik. A maja uralkodók és dicső hadvezérek emlékére pompás kősztéléket emeltek, az istenek elképzelt képmását nagy felületű domborműveken elevenítették meg, a templompiramisok szentélyeit pedig a városállamok és uralkodóházak történetét megörökítő emléktáblákkal borították.

A MAJÁK TÜNDÖKLÉSE

A maja civilizáció a klasszikus korban, a III/IV–X. század időszakban élte virágkorát. A politikai és társadalmi a gazdasági, valamint a kulturális fejlődés is ekkor érte el te Ez idő tájt olyan népes városállamok alakultak ki a félszigeten, amelyek az akkori világ legnagyobbjai tartoztak.

{1} Történettudományi elnevezés, amely Mexikó középső és déli részét, Guatemalát és Belizet magában foglaló kulturális körzetet, azaz az európai gyarmatosítást megelőzően indián civilizációk által lakott területet jelöli.

{2} Közép-Amerika első nagy civilizációját az olmékok hozták létre a Mexikói-öbölben, Kr. e. 1400 és 400 között. Sok tekintetben valamennyi térségbeli későbbi kultúra elődjét tisztelhetjük bennük. Hitviláguk, építészetük elemeit, földművelési tapasztalatait a maja és azték társadalmak is átvették, továbbfejlesztették. Először az olmékok alkották meg a labdajátékok hagyományát, ők mutattak be először emberáldozatot és használták nagy mennyiségben a jádét mint ékszer alapanyagot. Hírnevüket leginkább az általuk készített, lenyűgöző méretű bazaltfejeknek (La Venta) köszönhetik.

{3} A X–XII. században Észak és KözépMexikó jelentős részét uralma alatt tartó nép, amely nagy hatást gyakorolt a posztklasszikus maja kultúrára. Legfőbb központjuk Tula volt.