Fábri Péter

Az üzlet

Két egyfelvonásos

K O S S U T H  K I A D Ó

Tartalom

Fábri Péter Az üzlet

Fábri Péter Johanna nőpápa

Impresszum

Fábri Péter
Az üzlet

Tragikomédia egy ószeres jöveteléről

egy felvonásban

1980

Képviseli:

Proscenium Szerzői Ügynökség

SZEREPLŐK

KOMÁN ANTAL, RESTAURÁTOR
AZ ÓSZERES

Játszódik:

napjainkban és régebben

A színen egy nagy méretű kép uralkodik, melyen nem lehet kivenni, mit ábrázol. Látható még egy szék, egy asztal poharakkal, borral, ásványvízzel, egy létra, amelyről a kép tetejét is el lehet érni, néhány szerszám a restauráláshoz. Valamint elvileg egy ablak, mert egy műteremben vagyunk; de ezt az ablakot magával a képkerettel is érzékeltethetjük{1}.

PROLÓGUS{2}

AZ ÓSZERES:
Hölgyeim és uraim, nem csalás, nem ámítás,
amit látni fognak, csupán sokszor bevált számítá-
sokon alapuló közös produkció,
nincs köztünk frakció, közös az attrakció!

KOMÁN:
Miként látni fogják, amit látnak, játék,
kinek keserűség, kinek meg ajándék,
Önök azt játsszák, hogy mi játszunk, mi látszunk,
s mi Önöknek játszunk és Önöknek látszunk.

AZ ÓSZERES:
Túl nagy izgalmakat persze ne várjanak,
hadd hűtsem kedvüket egy röpke perc alatt.
A színházban nincs más, csak játék meg szavak,
s az igazán fontos ajtón kívül marad.

KOMÁN:
S lám, a színpad mégis oly nagyon igényes!
Amit előadnak rajta, arra kényes.
Mert kérem, a színpad az drámát igényel,
de mihez kezdjünk ma egy ilyen igénnyel?

AZ ÓSZERES:
Hol van itt ma dráma?

KOMÁN:
Konfliktus és jellem?

AZ ÓSZERES:
Mi ellen és miért mennénk egymás ellen?

KOMÁN:
Hölgyeim és uraim, itt állunk drámátlanul,
de az okos ember minden helyzetből tanul.

AZ ÓSZERES:
Itt állunk drámátlanul, egy hatalmas pauzában,
két szép felvonás között az ajtó hűs huzatában.

KOMÁN:
Mindenki magával hozta saját első felvonását,
és örülne, ha láthatná nálunk annak folytatását.
Csakhogy az még késik. Azért mégse csüggedjenek,
katarzis egy szál se ugyan, de belerokkanni lehet.

AZ ÓSZERES:
Önök mind-mind véres tragédiák részesei,

KOMÁN:
s pukkasztó komédiák botladozó részegei

AZ ÓSZERES:
hát ne hagyják magukat és ne hagyják el magukat,

KOMÁN:
üres zsebbel adják be a ruhatárba kabátjukat,

AZ ÓSZERES:
ne felejtsék benne a lelküket és más efféle fityfenét,
mert nem vállalhatunk felelősséget a zsebekben hagyott tárgyakért.

KOMÁN:
S hogy a tárgyak után a tárgyra térjek, elmondom még a lényeget.
Mióta - egy letűnt időben - az Hernani-csata végbement,

AZ ÓSZERES:
vagyis, mióta botot, ernyőt a nézőtérre bevinni tilos,
hiszen elvekért verekedni e szent illemhelyen nem ildomos,
azóta az előcsarnok a színházban az utolsó hely, ahol
mint két kutya, a belső s a külső valóság egymásra csahol.

KOMÁN:
Mert a nézőtérről, kéremszépen, ki van már tiltva az indulat.
De itt, az előcsarnokban, itt még lehet, parancsoljanak!

AZ ÓSZERES:
Tessék, csak tessé! Lehet akárhogy, csak övön alul nem szabad!

KOMÁN:
Tessék, csak tessék! Ütközzenek meg, ha van mi ellen, mi miatt!

AZ ÓSZERES:
No kéremszépen …

KOMÁN:
……………….. így vázolván a nagyérdemű helyzetet,
kezdődjék a játék! Amelyben ….

AZ ÓSZERES:
……………….     én leszek majd az ószeres.

+ + +

{1} A szerző által rendezett ősbemutatón a képet egy kb. 5m széles, 3 m magas léckeret jelölte, amely a színpad és a nézőtér között, a színpad szélén állt, így mintegy keretbe foglalta a játékot és egyaránt jelentette a festményt és az ablakot.

{2} Az ősbemutatón ez a prológus nem a színházteremben, hanem az előcsarnokban hangzott el.