Fábri Péter

Az élő álarc

Színművek

K O S S U T H  K I A D Ó

Tartalom

Rinaldo Rinaldini

I. felvonás

II. felvonás

Zrínyi

A műfajról

Megjegyzés a versformáról

Személyek a megszólalás sorrendjében:

Első rész

Második rész

Harmadik rész

Az élő álarc

I. felvonás

II. felvonás

Lipótváros alsó

1. felvonás

2. felvonás

A Liszt-faktor

Beethoven csókja

Paganini, Liszt és az Utcaseprő

A romantikusok Párizsban

Liszt-Thalberg-párbaj

Vándorévek - Liszt és Marie d’Agoult Svájcban

Vándorévek - Liszt és Marie d’Agoult Velencében

A magyar nemzet nagy fia

Liszt és a cigányok

Liszt utazásai

Liszt és a kritikusok

Bécs, forradalom, 1848

A kövérkés matróna

Wagner, a száműzött, 1.

A tanítványok; Brahms elalszik

Liszt haja

A Beethoven-emlékmű felavatása

Wagner, a száműzött, 2.

A Vatikán titkai

A meghiúsult esküvő

Lisztet pappá szentelik

Kitüntetések

Olga Janina, aki nem volt kozák

Liszt Ferenc, a király

Liszt a vonaton

Liszt nem is volt magyar

A Zeneakadémia ; a Liszt-Erkel probléma

Liszt halála Bayreuthban

A Magyar Országgyűlés vitája Liszt Ferenc holttestének hazaszállításáról

Az Utcaseprő visszajön – Lisztek egymás közt

Impresszum

Rinaldo Rinaldini

avagy rablóból lesz a legjobb rabló

komédia zenével 2 felvonásban

Ősbemutató: Szigligeti Színház, Szolnok, 1992, rendezte Hegedűs D. Géza

Képviseli:

Proscenium Szerzői Ügynökség

SZEREPLŐK

Rinaldo Rinaldini, túl híres rablóvezér

Altaverde, a banda alvezére, Rinaldo jobbkeze

Pittorini, festő, Rinaldo bal keze

Egy vándor muzsikus

Denongo báró, sziciliai nemesúr

A Nagy Öreg, akit csak kevesen ismernek

Bellano, a Titokzatos Korzikai, akit mindenki ismer

Secretarius, Denongo báró érző lelkű titkára

Cintio, szerelmetes ifjú rabló

Egy süketnéma mészárossegéd, a tettei beszélnek helyette

Fiorilla, hol komor, hol komorna

Olympia, igen tevékeny hölgy

Laura, Denongo báró leánya

Martagno grófné, vagyis Dianora, egy víg özvegy

Egy fogadósné

Komorna Denongóéknál

A Befalazott Asszony, akit kifalaznak

Rablók, zsandárok, összeesküvők, urak és hölgyek

Történik Itáliában a XVIII. században

I. felvonás

1. kép: a zsiványtanyán

No.1. Rablódal

Rablók:
Gazdálkodni gazdaságtalan.
Éhen halni igazságtalan.
Dolgozzék, ha kell, a vak ló.
Én meg vagyok inkább rabló.
Jól ki lesz ön fosztva általam.

Annyi minden lettem volna én.
De úgy láttam, a munka túl kemény.
Becsaptam hát minden ajtót,
vártak rám a többi rablók.
Életünk egy különvélemény.

Szép jónapot!
A pénzért jövök.
A rabló vagyok.
Ha kell, én lövök.
De tényleg lövök!
Ha mozdul, halott.
A pénzért jövök.
A rabló vagyok.

Végzünk hamar.
Ön fél, én ölök.
A helyzet fanyar.
A pénzért jövök.
Ha kell, én lövök.
A rabló vagyok.
A pénzért jövök.
Na szép jónapot!

1. jelenet. Rinaldo, Altaverde. Mindkettő álarcban.

Rinaldo:
Elég volt! Zsivány! Gazember! Rabló! Mit mondott még, mi vagyok?

Altaverde:
Útonálló.

Rinaldo: 
Az! Útonálló! Igaza volt.

Altaverde:
Ennek a mitugrász szerzetesnek?

Rinaldo: 
Ennek. Jól megkaptam tőle a magamét.

Altaverde:
Csak azért volt ilyen bátor, mert úgysem volt semmije, amit elvehettél volna tőle.

Rinaldo: 
Az nem számít. Idehallgass, Altaverde, nekem ebből tényleg elegem van. Undorodom. Undorodom a rajtaütésektől, amikor gyanútlan embereket támadunk meg és undorodom a kiforduló belektől, ha véletlenül ellenállnak a szerencsétlenek. Undorodom a sivalkodó nőktől, akiket meg szoktam erőszakolni, pedig talán maguktól is lefeküdnének velem. Undorodom! Elegem van. Elmegyek.

Altaverde:
Nem értem.

Rinaldo: 
Rád bízom a bandát. Én pedig elmegyek.

Altaverde:
Hogy-hogy rám bízod a bandát?

Rinaldo: 
Végleg átadom neked a vezetést és végleg elmegyek. Elegem van ebből az életből! Kedves Altaverdém, én úgy döntöttem, hogy nem leszek gazember!

No.2. Dal a célról

Rinaldo:
Undorodom a hulláktól!
Útálom a vért!
Kitűzök magamnak
valami igazi célt!

Elegem van a rablásból!
Mért öltem? Mért?
Kitűzök magamnak
valami igazi célt!

Keresek egy célt, amiért küzdjek,
küzdök majd, hogy méltó cél legyen,
a sok gazember ellen
föllázad egy rabló.
Álarcomat végleg leteszem.

Úgy döntöttem, nem leszek gazember.
Elég régen gazember vagyok.
A sok gazember ellen
föllázad egy rabló.
Megmutatom én, csak várjatok!

Rinaldo:
Undorodom a pénztől is!
Ért majd, aki ért.
Kitűzök magamnak
valami igazi célt!

Altaverde:
Undorodik a hulláktól!
Útálja a vért.
Kitűzött magának
valami igazi célt.

Rinaldo:
Elegem van a kurvákból.
Egy nőt, aki félt!
Kitűzök magamnak
valami igazi célt!

Altaverde:
Eleged van a pénzből is?
Ért majd, aki ért.
Kitűzöl magadnak
valami igazi célt?

Rinaldo:
Értesz, Altaverde? Elegem van. És úgy érzem, még nem késő valami igazi, értelmes, sőt, nagy célt találnom, olyat, amiért meghalni is érdemes!

Altaverde:
Nem hiszem, hogy komolyan beszélsz.

Rinaldo: 
Sosem beszéltem komolyabban.

Altaverde:
Ne tedd ezt velünk, főnök. Itt senki más nem ért a vezetéshez, csak te. Gyilkolászni még csak szeretünk. De a hatalom sokkal nehezebb mesterség.

Rinaldo: 
Nehogy azt hidd, hogy olyan nagy ügy. Majd meglátod, hamar belejössz.

Altaverde:
Félek, hogy nem. De azért jól esik, hogy rám gondoltál. Persze mindig számíthatsz rám. Ha majd nem megy a dolog, hozzánk bármikor visszajöhetsz rablónak.

Rinaldo: 
Igazán nagylelkű az ajánlatod.

Altaverde:
Ennyi kijár egy Rinaldo Rinaldininek.

Rinaldo: 
Ezt a nevet nem akarom többet hallani. Én most örökre leveszem az álarcomat és elmegyek... A fene vinné el, de nehezen jön le!

Altaverde:
Elég ritkán szoktad levenni.

Rinaldo: 
Már azt sem tudom, van-e még igazi arcom! Engem még a szeretőim is csak álarcban láttak. Ki tudja, mi lehet az álarcom alatt!

Altaverde:
Meggondoltad, mit teszel, parancsnok?

Rinaldo: 
Nem vagyok parancsnok!

Altaverde:
Hát akkor hogy szólítsalak? A nevedet hallani sem akarod, parancsnoknak nem szólíthatlak....

Rinaldo: 
Ne szólíts sehogy. Aki voltam, az már nem akarok lenni, aki lenni akarok, az pedig még nem vagyok. Illetve még nem is tudom, hogy ki akarok lenni. Csak azt tudom, hogy ki nem. (Lejön az álarc.) ... Na végre! Mit bámulsz?

Altaverde:
Csak nézem az arcodat. Hogy tényleg milyen ismeretlen vagy.

Rinaldo: 
Tényleg az vagyok?! Nagyon jó! Mindenekelőtt ismeretlen akarok lenni. Úgy látszik, menni fog. No, lássunk munkához.

Altaverde:
Éppen most? Miféle munkához?

Rinaldo: 
Add ide a legutóbbi zsákmányfelosztási jegyzéket.

Altaverde:
Minek az neked, parancsnok? Hiszen te már a becsület útjára léptél!

Rinaldo: 
Csak fogok. Egyelőre még nem kaptam meg a részemet a legutóbbi zsákmányunkból.

Altaverde:
Pontosan kétszáz arany jár neked, én már kiszámítottam. Hozzam a jegyzéket?

Rinaldo: 
Elég lesz a kétszáz arany, a jegyzéket tartsd meg magadnak.

Altaverde
(Odaadja a pénzt egy zacskóban): Tessék.

Rinaldo  
(Kezével latolgatja a súlyát): Ez csak százkilencvennyolc.

Altaverde:
Kettő a közös költségbe ment.

Rinaldo: 
Csakhogy abból én már semmit sem fogok látni. Hozod a két aranyamat vagy keresztüllőlek! (Pisztolyt ránt.) (Altaverde kihátrál)