~ VILÁGHÍRES OPERÁK ~

AIDA

Giuseppe Verdi

(1813–1901)

KOSSUTH KIADÓ

Tartalom

A SZERZŐ

GIUSEPPE VERDI ÉLETE

TRAGÉDIÁK ÉS SIKEREK

GIUSEPPINA

ÚJABB ÉS ÚJABB REMEKMŰVEK

A KÉSEI REMEKMŰVEK

AIDA

CSODÁLATOS MESE AZ ÓKORI EGYIPTOMRÓL

AZ ELSŐ KAPCSOLATOK

A VITATOTT SZEREPOSZTÁS

A NAGY NAP

AZ IGAZI ELISMERÉS

A CSELEKMÉNY

„ISMERETLEN HŐFOKÚ LELKESEDÉS”

CARUSO ÉS A TÉTOVA TAPS

OBRAZCOVA, BUDAI, TOKODY, DOMINGO, KOMLÓSI

AZ AIDA LEGSZEBB RÉSZLETEI

I. FELVONÁS – RADAMES ROMÁNCA

AIDA ÁRIÁJA

II. FELVONÁS – BEVONULÁSI JELENET

III. FELVONÁS –AIDA ÁRIÁJA

AZ OPERA CSILLAGAI

MARIA CALLAS

SZAKMAI SIKEREK

RICHARD TUCKER

FEDORA BARBIERI

TITO GOBBI

AZ OPERA TITKAI

A KEZDETEK

MONÓDIA – AZ EGYSZÓLAMÚ ÉNEK

A TÖBBSZÓLAMÚ GAZDAGSÁG IRÁNYÁBA

IMPRESSZUM

A SZERZŐ

GIUSEPPE VERDI ÉLETE

Kétségtelen, hogy Verdi az opera történetének egyik legkiemelkedőbb alkotója. A XIX. században, Richard Wagner mellett, az ő tevékenysége határozta meg legerősebben az opera műfaját.

Verdi – teljes nevén Giuseppe Fortunino Francesco Verdi – 1813. október 10-én született az akkor francia fennhatóság alatt álló olasz faluban, Le Roncoléban, Parma tartományban. A meglehetősen szűk anyagi körülmények között élő családban korábban nem voltak muzsikusok. A hallgatag kisfiú leginkább a helyi Szent Mihály arkangyaltemplomban jutott zenei élményekhez, ennek ellenére szenvedélyes zenerajongóvá vált.

A kis Giuseppe tehetségét a templomi orgonista, Baistrocchi fedezte fel, és orgonálásra kezdte tanítani. Verdi édesapja, Carlo Giuseppe Verdi, a tanulatlan kocsmáros és fűszeres túlságosan szegény volt ahhoz, hogy megfelelően iskoláztassa a gyermeket, de Baistrocchinak sikerült rábeszélnie, hogy vásároljanak egy használt spinétet (billentyűs hangszer), így a kisfiú már otthon is gyakorolhatott.

Tízéves korában szülei beíratták a közeli kisváros, Busseto iskolájába, így elég korán elkerült otthonról. Busseto kulturális élete messze meghaladta Verdi szülőfalujáét, a településnek még saját zenekara és filharmonikus társasága is volt. Giuseppe az iskolában zenei képzést is kapott a helyi templom orgonistájától. Még csak tizenkét éves volt, amikor meghalt Baistrocchi, és a fiút kinevezték a Le Roncola-i plébánia hivatalos orgonistájává.

Giuseppe korán megmutatkozó zenei tehetsége felkeltette egy bussetói kereskedő, Antonio Barezzi érdeklődését, aki nemcsak bátorította, de anyagilag is támogatta tanulmányait. Verdi ebben az időszakban kezdett komponálni a Barezzi vezette, helyi zenekarnak. Rövidesen nyilvánvalóvá vált, hogy a fiatalembernek komolyabb zenei képzésre van szüksége, így pártfogója 1832-ben Milánóba küldte, hogy a konzervatóriumban folytassa tanulmányait. Az intézmény azonban elutasította a kérelmét, mert nem tartották elég tehetségesnek. Ennek ellenére a bizottság egyik tagja azt tanácsolta Verdinek, hogy vegyen órákat Vicenzo Lavigna zeneszerzőtől, a Scala egykori muzsikusától. Verdi három évet töltött Milánóban Lavigna növendékeként. Neki köszönhetően ismerte meg az opera magával ragadó világát, és ő mutatta be Pietro Massininak, a Milánói Filharmonikus Társaság igazgatójának. Massini 1834-ben épp Haydn A teremtés című oratóriumának bemutatójára készült, és az ifjú zenész részt vehetett a munkában, oly eredményesen, hogy végül ő vezényelhetett a bemutatón. Ez volt az első nyilvános sikere Milánóban. Massininak köszönhetjük az első Verdi-opera megszületését is, Verdi ugyanis tőle kapta az Oberto, San Bonifacio grófja librettóját.

AZ OLASZ ZENESZERZŐ
A megosztott Itáliában született Verdi születési helyénél fogva francia állampolgár volt, akit valójában Joseph-Fortunin-Frangois névre kereszteltek a Napóleon uralma alatt álló vidéken. A Nabucco premierjének idején külföldiként, útlevéllel tartózkodott az osztrákok uralta Milánóban. Az opera az olasz nép vágyainak szószólójává avatta, s az osztrák cenzúrával való összeütközésekhez vezetett.

„Verdi és Wagner két lenyűgöző zenei nagyság, akik ugyanabban az időben éltek és különböző utakon jártak: az egyikük a tiszta mitológiát, a másik a tiszta realizmust választotta [...] Számomra Verdi a Biblia.”
Michelangelo Veltri, karmester

TRAGÉDIÁK ÉS SIKEREK

Verdi 1834-ben visszatért Bussetóba, ahol megüresedett a zeneigazgatói poszt, azonban a helyi klerikális párt saját jelöltjének juttatta az állást. Ez az élmény jelentősen hozzájárult Verdi egyház-ellenességéhez és Busseto iránti ellenszenvéhez. Később mégis a város hivatalosan kinevezett zeneigazgatója lett, és tevékeny szerepet játszott annak kulturális életében. 1836-ban magánélete is szerencsés fordulatot vett: feleségül vette Margherita Barezzit, pártfogója lányát, és a család az elkövetkező két évben egy kislánnyal és egy kisfiúval is bővült. Verdi sikeresen elkészült az Oberto komponálásával is, amikor 1838 nyarán szörnyű tragédia érte: meghalt Virginia, a kislánya.

A haláleset után a család Milánóba költözött, ahol a Scalában megkezdődtek az Oberto próbái. 1839 őszén újabb sorscsapással kellett szembenézniük: kisfiuk, Icilio is elhunyt. A fiatal páron úrrá lett az elkeseredés. Még abban az évben, novemberben bemutatták Verdi első operáját, és a kedvező fogadtatásnak köszönhetőn a Scala további három opera megírására adott megbízást. Verdi a munkába menekült, és nekilátott egy opera buffa, a Pünkösdi királyság komponálásához. A szerencsétlenségek sorozata azonban még nem ért véget: 1840 júliusában agyvelőgyulladásban meghalt a felesége is. A teljesen összetört zeneszerzőt apósa hazavitte Bussetóba. A Scala azonban nem egyezett bele a szerződés felbontásába, így Verdi visszautazott Milánóba, hogy színpadra állítsa az operát. A mű a bemutatón megbukott, és többször nem is adták elő. A kétségbeesett Verdi megesküdött, hogy soha többet nem ír operát.