 ~ VILÁGHÍRES OPERÁK ~

CARMEN

Georges Bizet

(1838–1875)

KOSSUTH KIADÓ

Tartalom

 A SZERZŐ

Georges Bizet élete

A gyermek, aki Gounod-tól vett órákat

A hírnév keresése

Fontosabb évszámok

Sikerek és kudarcok

A nemzeti zene

Posztumusz sikerek

CARMEN

Szenvedély, szerelem és féltékenység

A librettó

Szabad szerelem és végzet

Spanyolos hangulat, egyetemes téma

Az akadályok leküzdése

A mű átírása és a végső siker

Fülbemászó dallamok

A cselekmény

A CARMEN MAGYARORSZÁGON

„A tehetség cserbenhagyja Bizetet”

Magyar Carmenek

A CARMEN LEGSZEBB RÉSZLETEI

AZ OPERA CSILLAGAI

Plácido Domingo

Jelena Obrazcova

Jurij Mazurok

Isobel Buchanan

Carlos Kleiber

AZ OPERA TITKAI

Híres operaházak I.

IMPRESSZUM

 A SZERZŐ

Georges Bizet élete

Az ifjú Bizet olyan korszakban szentelte tehetségét a francia opera megújításának, amelyet az olasz és a német zene uralt. A Carmen szerzője azonban anélkül halt meg, hogy az őt megillető hírnevet megszerezte volna.

Georges Bizet 1838. október 25-én, Párizsban született. A kisfiút Alexandre César Léopold Bizet néven anyakönyvezték, és később, a keresztségben kapta a Georges nevet, amelyet aztán egész élete során használt. A gyermek életét egészen születésétől végigkísérte a zene. Édesapja, Adolphe Amand Bizet énekórákat adott. Édesanyja, a muzsikus családból származó, művelt Aimée Marie Louise Léopoldine Josephine Delsarte pedig kiválóan zongorázott: ő nevelt a zene iránt érdeklődő gyermekből igazi zongoravirtuózt.

A kis Georges az ajtó mögül hallgatta apja énekóráit és növendékei gyakorlását. Miután édesapja felfedezte fia zene iránti vonzalmát, kezébe adott egy partitúrát, és elénekeltette vele a dalt. Georges a dallamot és a szöveget is fejből tudta, bele sem nézett a kottába. A gyermek különleges zenei tehetségét látva az idősebb Bizet úgy döntött, hogy megpróbálja bejuttatni a párizsi Conservatoire-ba.

A gyermek, aki Gounod-tól vett órákat

A Conservatoire felvételi követelményeinek csak kevesen tudtak megfelelni, ráadásul Georges még nem érte el a bejutáshoz szükséges életkort. Az első próbálkozás kudarcba fulladt, édesapja azonban elintézte, hogy Georges külön felvételi vizsgát tehessen a tanulmányi bizottság egyik tagjánál. A gyermek helyesen válaszolt az összes kérdésre, és pusztán hallás alapján megmondta, milyen akkordokat játszik a vizsgáztató. 1848. október 9-én, néhány nappal tizedik születésnapja előtt, Georges-ot felvették a Conservatoire-ba, és Antoine-François Marmontel vezetésével elkezdhette zongoratanulmányait. Az ekkor már visszavonult, ám töretlen hírnévvel rendelkező Pierre Joseph Guillaume Zimmermann kontrapunkttechnikát tanított az ifjú diáknak. Amikor az idős professzor beteg lett, Charles Gounod lépett a helyébe, aki később nagy hatással volt Bizet stílusára. A XIX. század második felében Gounod keltette újra életre az olasz és a német zene nagyságát utolérni akaró francia operát. A Faustot a franciák ma is nemzeti operájuknak tartják. Gounod elegánsan ötvözte a drámai elemeket a könnyedséggel, költői és fiatalos, életteli érzésekkel töltötte meg műveit. Mindebben Bizet mestere egyik legjobb követőjének bizonyult, s a francia zenei újjászületés egyik legfontosabb zeneszerzőjévé vált. (Érdekes módon ezzel ellentmondásban állnak maga Gounod szavai:)

„Ha a Carmen partitúrájából kivennék a spanyol részeket és az én dallamaimat, nem maradna semmi, ami hitelessé tenné Bizet darabját, csupán a lényeget borító máz.”
Charles Gounod francia zeneszerző a Carmen bemutatója után

A hírnév keresése

Georges még el sem érte a kamaszkort, de zongora- és orgona-előadásaival máris több díjat nyert a Conservatoire-ban. Zimmermann 1853-as halálát követően a második császárság egyik legfontosabb zeneművészénél, Jacques Fromental Halévynél folytatta zeneszerzői tanulmányait. Új tanára nagy hatással volt a fiatalember intellektuális és zenei fejlődésére. 1854-ben Bizet megírta az Esz-dúr Grande valse de concertet és az F-dúr Premier nocturne-t. Halévy, lenyűgözve a két mű szépségétől és zenei eredetiségétől, arra biztatta tanítványát, hogy pályázzon a Római nagydíjra (1856), amelynek nyertese az örök városba szóló, ötéves ösztöndíjat kap. Bizet kantátája csak második helyezést ért el.

Az újabb lehetőség reményében Bizet megalkotta első színházi művét, A csodadoktor (Le docteur Miracle) című vígoperát, amelynek szövegkönyvét Léon Battu és Ludovic Halévy szerezte. A művet egy Jacques Offenbach által kiírt pályázatra nyújtották be. A verseny meghirdetésével a hírneves zeneszerző célja az volt, hogy a francia zeneművek visszanyerjék a rájuk jellemző hagyományos életteliséget és könnyedséget. Bizet műve Charles Lecocq alkotásával megosztva kapta az első díjat.