Cormac McCarthy

A SÍKSÁG VÁROSAI

Cormac McCarthy

A SÍKSÁG VÁROSAI

HATÁRVIDÉK-TRILÓGIA

Harmadik rész

MAGVETŐ

BUDAPEST

MAGVETŐ KÖNYVKIADÓ ÉS KERESKEDELMI KFT.

Budapest

Copyright © Cormac McCarthy, 1998

Hungarian translation © Galamb Zoltán, 2014

Felelős szerkesztő: Turi Tímea

Borító: Pintér József

ISBN 978-963-14-3223-7

elektronikus verzió: eKönyv Magyarország Kft.

A szövegben található fontosabb spanyol nyelvű szavak fordítása a kötet végén található.

I

AZ AJTÓBAN álltak és topogva leverték csizmájukról az esőt és a kalapjukat rázták és letörölték arcukról a vizet. Odakint az utcán az eső belevágott az úttesten álló vízbe és felkavarta az izzó neonreklámok rikító zöld és vörös fényeit és eső táncolt az útpadka mentén leparkolt kocsik acéltetején.

Vesszek meg ha nem csurom víz a gatyám is – mondta Boyd. Csepegő kalapját rázogatta. Merre van a mi született amerikai cowboyunk?

Már odabent.

Gyerünk. A végén még kiválogatja magának a szép kövér darabokat.

A kopott pongyolás kurvák felpillantottak a kopott kanapékról ahol ültek. A helyiség csaknem üresen állt. A két férfi megint topogott kicsit a csizmájával majd odamentek a pulthoz és hüvelykujjukkal hátracsúsztatták a kalapjukat csizmájuk sarkát meg beakasztották a csempézett vízelvezető feletti csőre míg a csapos kitöltötte a whiskyjüket. A kocsma vérvörös fényében és a kavargó füstben egy pillanatra egymásra emelték poharukat és biccentettek mintha egy negyedik társukra innának aki immár nincs velük aztán lehajtották az italukat és visszatették a pultra az üres poharakat és a kezük fejével megtörölték a szájukat. Troy a csapos felé bökött az állával és egyik ujjával kört írt le az üres poharak felett. A csapos biccentett.

John Grady úgy nézel ki mint egy istenverte kikötői patkány.

Úgy is érzem magam.

A csapos whiskyt töltött nekik.

Ennyire még sosem láttam ömleni az esőt. Kértek egy sört kísérőnek? Adjon három sört.

Kinézted már magadnak az egyik kicsikét?

A fiú megrázta a fejét.

Neked melyik tetszik Troy?

Ebben rád hasonlítok. Töltött galambért jövök ide és anélkül el sem megyek innét. Én mondom neked öcsi ha rád jön és megkívánsz egy töltött galambot mással bizony nem fogod beérni.

Ismerem az érzést. Legjobb lesz ha választasz magadnak egyet John Grady.

A fiú megfordult és szemügyre vette a terem túlsó végében a kurvákat.

Mit szólnál ahhoz a nagydarab vénséghez a zöld pizsamában?

Te csak ne ajánlgasd neki a nőmet – mondta Tony. Még miattad fogunk egymás torkának esni pillanatokon belül.

Na mi lesz már? Épp ide néz.

Mindannyian ide néznek.

Na mi lesz már? Látom rajta hogy tetszel neki.

Szétrázná John Grady tökét is.

Egy ilyen született amerikai cowboyét biztosan nem. A cowboy rátapadna mint a bogáncs. Na és mit szólnál ahhoz amelyik kék függönyt tekert magára?

Ne figyelj oda rá John Grady. Úgy néz ki mintha tüzet fogott volna az arca és gereblyékkel oltották volna el. Én azt mondanám hogy a végén ott az a szőke inkább neked való.

Billy a fejét csóválta és a whiskyjéért nyúlt. Ezt a fickót hiába akarnád jobb belátásra bírni. Nem ért a nőkhöz és ez már csak így van.

Hallgass az öregedre – mondta Troy. Ő majd keres neked valamit amiben van anyag. Parham amott úgy tartja hogy a férfi ne kezdjen olyannal akit nem tud felemelni. Azt mondja mi van ha kigyullad a ház?

Vagy a pajta.

Vagy a pajta.

Emlékszel még arra amikor elhoztuk ide Clyde Stappet?

Hát persze és ő aztán tudta mi a jó. Istenigazából vastag nőt választott magának.

JC meg ők pár dollárt csúsztattak oda az öregasszonynak hogy engedje hátramenni és egy kicsit leselkedni őket. Úgy volt hogy lefényképezik a fiút de nem bírták megállni nevetés nélkül és végül elbaltázták az egészet.

Elmondtuk Clyde-nak hogy úgy néz ki mint egy tojáslabdát kefélő majom. Azt hittem rá fogjuk venni hogy keményen meghajtsa. Mit szólnál ahhoz a vöröshöz ott?

Ne hallgass rá John Grady!

Fontban kimérve is megér minden dollárt. Még fontolóra sem venné.

Ti csak menjetek – mondta John Grady.

Válassz magadnak egyet.

Nem érdekes.

Látod mit tettél Troy? Csak összezavartad a fiút.

JC mindenkinek azt mondogatta hogy Clyde belezúgott az öreglányba és hátra akarja vinni magával de csak a kisteherautó volt velük és el kellett volna küldeniük a lapos platósért. Addigra Clyde kijózanodott és kiszerelmesedett és JC kijelentette hogy többé nem viszi el őt kuplerájba. Azt mondta hogy szerinte nem viselkedett férfiasan és tisztességesen.

Ti csak menjetek – mondta John Grady.

Az épület vége felől hallotta ahogy az eső egy fém háztetőn kopog. Rendelt még egy pohár whiskyt és állt és maga előtt forgatta lassan a poharat a simára kopott deszkán és a háta mögötti helyiséget figyelte az antik italospolc sárguló tükrében. Az egyik kurva odasétált hozzá a szoba túlsó végéből és a karjába csúsztatta a karját és meg akarta hívatni magát egy italra de ő azt felelte hogy csak a barátait várja. Csakhamar visszajött Troy és felült a bárszékre és rendelt magának még egy whiskyt. Összekulcsolt kezét a bárpultra támasztotta maga előtt mintha csak a templomban ülne. Az inge zsebéből kivett egy szál cigarettát.

Nem is tudom, John Grady.

Mit nem tudsz?

Nem tudom.

A csapos whiskyt töltött neki.

Tölts neki is még egyet.

A csapos töltött.

Még egy kurva jött oda hogy John Gradybe karoljon. A púdere megrepedezett az arcán akár az enyvezés.

Mondd neki hogy kankós vagy.

John Grady spanyolul beszélt a kurvához. A nő a karját ráncigálta.

Billy egyszer ugyanezt mondta az egyiknek itt. Amire a kurva azt felelte hogy semmi gond ő is kankós.

John Grady rágyújtott a 3. gyalogezred emblémájával díszített Zippo öngyújtóval aztán a cigarettáira fektette az öngyújtót és ráfújta a füstöt a simára csiszolt deszkára és felnézett John Gradyre. A kurva mostanra visszaült a kanapéra John Grady meg az italospolc tükrében fürkészett valamit. Troy elfordult és követte a tekintetét. A kanapé karfáján legfeljebb tizenhét éves vagy még annál is fiatalabb lány üldögélt felfelé fordított tenyérrel az ölében és leszegett tekintettel. Úgy játszott rikító színű ruhájának szegélyével akár egy iskoláslány. Felpillantott és feléjük fordult. Hosszú fekete haja ráomlott a vállára ő pedig lassan hátrasimította a kézfejével.

Csinos kis teremtés ugye? – kérdezte Troy.

John Grady biccentett.

Menj oda és vidd el.

Nem érdekes.

Az ördögbe is eredj már.

Itt jön.

Billy odalépett a pulthoz és megigazította a kalapját.

Azt akarod hogy odamenjek hozzá és elvigyem? – kérdezte Troy.

Én elvihetem hogyha akarom.

Otra vez{1} – mondta Billy. Elfordult és a helyiség túlsó végét vette szemügyre.

Eredj már – mondta Troy. Az ördögbe is. Megvárunk.

Az a kislány akit bámultok? Fogadok hogy még tizenöt sincs.

A nyakamat rá hogy nincs annyi sem – mondta Troy.

Vidd el azt amelyikkel én mentem el. Nála képzettebb kancát sehol sem találsz vagy nem ültem még nyeregben.

A csapos whiskyt töltött nekik.

Mindjárt hátramegy.

Nem érdekes.

Billy ránézett Troyra. Az elfordult és kezébe vette a poharát és a peremnél felgyűlő vöröses italt bámulta és a szájához emelte és lehajtotta és előhalászta a pénzét az ingzsebéből és az őket figyelő pultos felé bökött az állával.

Készen vagytok? – kérdezte.

Aha.

Gyerünk kerítsünk valami harapnivalót. Szerintem lassan végleg eláll az eső. Már egyáltalán nem hallom.

Végigsétáltak az Ignacio Mejíán a Juárez sugárútig. A csatornákban szürkés víz csordogált és a kocsmák és kávézók és zsibárusok fényei lomhán végigömlöttek a vizes fekete utcán. Boltosok szólították meg őket és ékszereket és serapékat kínáló utcai árusok gyűltek köréjük mindkét oldalról hogy a szolgálatukra állhassanak. Átkeltek a Juárez sugárúton és továbbmentek a Mejíán a Napoleónig és leültek egy asztalhoz az utcára néző ablaknál. Libériás pincér lépett oda hozzájuk és egy kézi seprűvel lesöpörte a foltos fehér abroszt.

Caballeros{2} – mondta.

Steaket ettek és kávét ittak és Troy háborús történeteit hallgatták és cigarettáztak és figyelték az úttestet ahogy a rozoga sárga taxik átgázolnak a felgyűlt vízen. A Juárez sugárúton elsétáltak a hídig.

A villamosok már nem jártak és az utcákon megszűnt szinte minden kereskedés és forgalom. A sínek a lámpák esőszűrte fényében futottak a hídőrház felé és még tovább ahol úgy ágyazódtak bele a hídba akár egy különálló és törékeny szórványvilágokat összefogó orvosi csipesz a felhőtakaró pedig lassan odébb vonult délre a Franklin-hegység fölül a csillagos égbolt előtt sötétlő mexikói hegyek felé. Átkeltek a hídon aztán egymás után keresztülnyomakodtak a forgósorompón – kalapjukat kissé félrebillentve kissé részegen – és végigsétáltak az El Paso Streeten.

MÉG sötét volt amikor John Grady felébresztette. Ő már felkelt és felöltözött és kiment a konyhába és visszajött és beszélt a lovakkal is és Billy hálóhelyének ajtajában állt az ablakkeretig hátratolt vászonfüggöny mellett egyik kezében egy bögre kávéval. Helló cowboy – mondta.

Billy felnyögött.

Menjünk! Télen majd alhatsz eleget.

Fenébe!

Menjünk! Már négy retkes órája fekszel ott.

Billy felült és a lábát letette a földre és két kezébe fogta a fejét.

Nem értem hogyan fekhetsz ott naphosszat.

Vesszek meg ha nem élvezed hogy a tyúkokkal kelhetsz. Hol van az istenverte kávém?

Tőlem aztán ne várd hogy idehozzam neked a kávét. Emeld fel a segged! Kaja az asztalon.

Billy felnyúlt és leakasztotta a kalapját az ágy feletti fogaspecekről és felvette és megigazgatta a fején. Oké – mondta. Már ébren vagyok.

John Grady visszaindult a csűrközön a ház felé. A lovak felnyihogtak az állásaikban ahogy elhaladt mellettük. Tudom mennyi az idő – mondta nekik. A csűr végén szénából font kötél lógott le a szénapadlásról ő pedig kiitta a maradék kávéját és kilöttyintette a zaccot és felugrott és beleütött a kötélbe hogy meglendítse aztán kiment.

Mindannyian az asztalnál ültek és ettek amikor Billy kitárta az ajtót és bejött. Socorro lépett oda és elvette és a kemencéhez vitte a pogácsás tányért és egy tepsibe öntötte a pogácsákat aztán betolta a tepsit a melegítőbe és forró pogácsákat húzott ki a melegítőből és a tányérra rakta őket és visszavitte a tányért az asztalhoz. Az asztalon egy tál rántotta állt meg egy másik kukoricadarával tele és egy tányér kolbász és kiöntőben szaft és tálkákban dzsem és pico de gallo és vaj és méz. Billy megmosta az arcát a mosogatónál és Socorro odanyújtotta neki a törülközőt ő pedig megtörölte az arcát és letette a pultra a törülközőt és odament az asztalhoz és átlépett az üresen maradt szék háttámláján és leült és a tojásért nyúlt. Oren egy pillantást vetett rá az újságja felett aztán tovább olvasott.

Billy kanállal szedett magának a tojásból és visszarakta a tálat és a kolbászért nyúlt. Reggelt Orin – mondta. Reggelt JC.

JC felnézett a tányérjából. Úgy látom te is azzal a medvével viaskodtál egész éjszaka.

Azzal a medvével viaskodtam – mondta Billy. Odanyúlt és vett magának egy kekszet és visszahajtotta a vásznat a tányérra és a vajért nyúlt.

Mutasd csak a szemed – mondta JC.

Semmi baj a szememmel. Lökd ide a salsát.

A tojásra kanalazta a csípős szószt. Tüzet tűzzel kell oltani. Nem igaz John Grady?

Öreg férfi jött be a szobába lógó nadrágtartóval. Régimódi inget viselt azt a fajtát amire rá lehetett gombolni a gallérját és elöl nyitva volt és hiányzott róla a gallér. Épp megborotválkozott és borotvahab maradt a nyakán és az egyik fülcimpáján. John Grady hátratolta a székét.

Tessék Mr. Johnson – mondta. Üljön csak le ide. Én már végeztem.

Felállt a tányérjával hogy betegye a mosogatóba de az öreg intett hogy üljön csak le és megindult a tűzhely felé. Ülj le – mondta. Ülj le. Csak egy kis kávét öntök magamnak.

Socorro leakasztotta az egyik fehér porcelánbögrét a konyhaszekrény oldaláról és teletöltötte és az öreg felé fordította a fülét és átnyújtotta neki az öreg pedig elvette tőle és biccentett és visszament a konyha túlsó végébe. Megállt az asztalnál és két púpozott kanál cukrot mert bele a tálból a bögréjébe és a cukros kanállal együtt kiment. John Grady a kredencre rakta a bögréjét és a tányérját és elvette a pultról az ételhordóját és kiment.

Ennek meg mi a baja? – kérdezte JC.

Ez égvilágon semmi – mondta Billy.

John Gradyre gondoltam.

Tudom kire gondoltál.

Oren összehajtotta az újságot és lerakta az asztalra. Ezt máris fejezzétek be – mondta. Troy kész vagy?

Kész.

Hátratolták a széküket az asztaltól és felálltak és kimentek. Billy a fogát piszkálva ült tovább. JC-re nézett. Mit fogsz csinálni ma délelőtt?

Bemegyek a városba az öreggel.

Biccentett. Odakint az udvarban felzúgott a teherautó motorja. Hát – mondta. Azt hiszem elég világos van ahhoz hogy lássunk.

Felállt és átsétált a konyha túlsó végébe és felkapta az éthordóját a pultról és kiment. JC átnyúlt az asztalon és elvette az újságot.

John Grady ült az üresben járatott teherautó kormányánál. Billy beszállt és lerakta a lábához az éthordóját aztán betette az ajtót és feléje fordult.

Na – mondta. Indulhatunk megkeresni a napi betevőt?

John Grady sebességbe tette a váltót és elindultak kifelé a földúton.

Látástól vakulásig egy istenadta dollárért – mondta Billy. Imádom ezt az életet. Te is imádod ezt az életet fiam? Én imádom ezt az életet. Ugye szereted ezt az életet? Mert istenemre mondom hogy én imádom. Egyszerűen imádom.

Benyúlt az ingzsebébe és kirázott a csomagból egy szál cigarettát és meggyújtotta az öngyújtójával és kényelmesen pöfékelt miközben végiggördültek a földúton a kerítés meg a kapufélfák meg a tölgyfa elnyújtott árnyékai között. A napfény vakító fehéren csillant meg a szélvédő poros üvegén. A kerítés mellett álló jószág utána bőgött a kocsinak és Billy szemügyre vette az állatokat. Ezek a tehenek – mondta.

Egy gyepes magaslaton deleltek a vörösagyag dombok között a farmháztól tízmérföldnyire délre. Billy összetekert dzsekijével a feje alatt és szemét a kalapjával letakarva hevert. Kisandított a tőlük nyolcvan mérföldre nyugatra fekvő Guadalupe-hegység szürke hegyfokaira. Utálok kijönni ide – mondta. Az istenverte talaj itt még egy kerítéscölöpöt sem tart meg.

John Grady keresztbe tett lábakkal ült és egy gyom szárát rágcsálta. Húsz mérföldre délre eleven zöld öv húzódott végig a Rio Grande völgyében. Az előtérben elkerített szürke szántók. Szürke porfelleg gomolygott egy kultivátort húzó traktor mögött az őszigyapotmező szürke barázdái közt.

Mr. Johnson szerint a hadsereg azzal a paranccsal küldött ide embereket hogy szemrevételezzenek hét délnyugati államot és kutassák fel a legsiralmasabb földdarabot amit találnak és jelentsenek róla. És Mac farmja egyenesen annak a kellős közepén feküdt.

Billy ránézett John Gradyre aztán visszafordult a hegyek felé.

Szerinted igaz lehet? – kérdezte John Grady.

A fene se tudja.

JC szerint az öreg napról napra hibbantabb.

Hát még hibbantan is több az esze mint JC-nek ép elmével szóval akkor JC meg micsoda?

Nem tudom.

Semmi baj nincs vele. Egyszerűen öreg.

JC szerint azóta nem egészen tiszta hogy meghalt a lánya.

Hát. Miért is lenne az? A lánya volt a mindene.

Aha.

Talán Delbertet kellene megkérdeznünk. Hogy megtudjuk Delbert hogyan látja a dolgokat.

Delbert nem annyira féleszű mint amilyennek kinéz.

Szívből remélem hogy nem az. Egyébként pár dologban mindig is furcsa volt az öreg és még mindig az. Ez a hely már nem ugyanaz. Soha nem is lesz. Talán mindannyian megbolondultunk egy kicsit. Azt hiszem ha mindenki egyszerre bolondulna meg senki sem venné észre. Te mit gondolsz?

John Grady előrehajolt és kiköpött a foga között és visszatette a szájába a letépett szárat. Tetszett neked a lány ugye?

Szörnyen. Olyan jó volt hozzám mint senki más.

Egy prérifarkas bújt elő a bozótból és ügetett végig egy kisebb halom gerincén negyed mérföldnyire keletre. Nézd csak meg jól azt a rohadékot – mondta Billy.

Mindjárt idehozom a puskát.

Eltűnik mire egyáltalán felállnál.

A prérifarkas továbbsietett a domb tetején aztán megállt és visszanézett és újra leszaladt a gerincen a bozótba.

Szerinted mit kereshet idekint ilyenkor fényes nappal?

Valószínűleg pontosan ugyanezen morfondírozik ő is veled kapcsolatban.

Szerinted meglátott minket?

Hát nem láttam hogy egyenesen belesétált volna amott a fügekaktuszokba szóval nem hinném hogy teljesen vak.

John Grady figyelte hátha újra felbukkan a prérifarkas de a prérifarkas már nem jött elő.

Az a fura – mondta Billy – hogy már majdnem végleg felmondtam amikor megbetegedett a nő. Tovább akartam állni. Miután meghalt már jóval kevesebb okom volt a maradásra mégis maradtam.

Gondolom arra jutottál hogy Macnek szüksége van rád.

Lószart.

Hány éves volt a felesége?

Nem tudom. Harmincvalahány. Esetleg negyven. De meg nem mondtad volna róla.

Szerinted sikerül túltennie magát ezen?

Macnek?

Aha.

Nem. Egy ilyen nőn nem lehet túltenni magadat. Egyáltalán nem tudja túltenni magát. Soha nem is fogja.

Leült és feltette a kalapját és megigazította a fején. Kész vagy öcsi?

Aha.

Nehézkesen felállt és lenyúlt és felvette a földről az éthordóját és egyik kezével leporolta a nadrágja ülepét aztán lehajolt és felkapta a dzsekijét. Ránézett John Gradyre.

Ismertem egy öreg hajtót aki azt mesélte sosem találkozott olyan komforton nevelkedett lánnyal amelyik akár fabatkát is ért volna. Az a nő a keservesebb utat járta be. Az öreg Johnson világ életében marhahajcsárként dolgozott és magad is tudod mennyit fizet az. Mac egy templomi vacsorán ismerte meg San Crucesben amikor az csak tizenhét volt és ezzel vége is lett a történetnek. Az öreg sosem fogja túltenni magát ezen. Sem most sem később. Soha.

Besötétedett mire visszaértek. Billy feltekerte a teherautó ablakát és tekintetét a ház felé fordítva ült. Leharcolt szarházi vagyok – mondta.

Csak úgy benn akarod hagyni a cuccot a teherautóban?

Vigyük be a vontatókötelet. Lehet hogy esni fog. Talán. Meg azt a láda fémkapcsot. Még megrozsdásodnak.

Viszem.

Felmarkolta a cuccot a kocsi platójáról.  A csűrközben kigyulladt a villany. Billy állt ott és a kezét rázogatta.

Valahányszor odanyúlok ahhoz a szeméthez megráz.

Biztos a bakancsszegek miatt.

Akkor mért nem a lábam rázza meg?

Nem tudom.

Felakasztotta a vontatókötelet egy szegre és lerakta a láda fémkapcsot egy tartókeret keresztrúdjaira rögtön az ajtó mellett. A lovak felnyerítettek az állásaikban.

Továbbment a csűrközben és az utolsó állásnál rácsapott az ajtóra a tenyerével. Túloldalról tüstént nekirobbant valami a deszkáknak. Por szállongott a lámpafényben. Hátranézett Billyre és elmosolyodott. Cukkold tovább – mondta Billy. Egyszer még szét fogja rúgni ezt a szemetet.

JOAQUÍN hátralépett mindkét kezét a deszkán tartva amire rátámaszkodott és leszegte a fejét mintha olyasmit látott volna a karámban ami túl szörnyűséges ahhoz hogy végignézze. De csak azért lépett hátra hogy a földre köpjön lassan és merengve aztán előre lépett és megint benézett a deszkák között. Caballo – mondta. Az ügető ló árnyéka egy pillanatra rávetült a deszkákra és az arcára majd továbbsiklott. Joaquín a fejét ingatta.

Továbbsétáltak oda ahol kitámasztásként pár kétszer tizenkét collos gerendát szegeltek fel keresztbe a karám teteje mentén és felmászott és leült a csizmasarkát az alsó deszkába ékelve és cigarettázott és figyelte hogyan dolgozza meg John Grady a csikót.

Egyáltalán mit akar kezdeni azzal a bagolyfejű rohadékkal?

Billy megrázta a fejét. Talán úgy lehet ahogy Mac mondja. Mindenki kiköt annál a lónál amelyik legjobban megfelel neki.

Mi az ott a fején?

Cavesson kötőféknek hívják.

Miért nem jó egy egyszerű hackamore?

Erről a cowboyt kellene kérdezned.

Troy előrehajolt és kiköpött. Joaquín felé fordult. Qué piensas?{3} kérdezte.

Joaquín vállat vont. Figyelte ahogy a vezetőszíjon tartott ló körbeüget a karámban.

Azt a lovat zablával próbálták betörni – mondta Troy.

Aha.

Szerintem fel akar hagyni vele és elölről kezdeni.

Hát – mondta Billy – én azt gyanítom hogy bármit akar is valószínűleg sikerülni fog neki.

Figyelték ahogy a ló körbejár.

Nem a cirkusznak akarja beidomítani ugye?

Nem. Tegnap este volt a cirkusz amikor átvetette rajta a két lábát.

Hányszor vetette le magáról a ló?

Négyszer.

És hányszor ült vissza rá?

Te is tudod hányszor.

Tán másoknál jobban ért a rosszul betört lovakhoz?

Menjünk – mondta Billy. Alighanem egész délután azt a rohadékot fogja sétáltatni.

Megindultak a ház felé.

Kérdezd Joaquínt amott – mondta Billy.

Mit kérdezzen tőlem?

Hogy a cowboy ismeri-e a lovakat.

A cowboy aszongya semmihez se ért.

Tudom.

Aszongya csak szereti és igyekszik minél jobban csinálni.

Te mit gondolsz? – kérdezte Billy.

Joaquín megrázta a fejét.

Joaquín szerint nem szokványosak a módszerei.

Mac szerint sem.

Joaquín nem válaszolt amíg a kapuhoz nem ért. Aztán megállt és hátrapillantott a karám felé. Végül azt mondta hogy nem igazán érdekes kedveled-e a lovakat vagy sem ha a lovak nem kedvelnek téged. Azt mondta hogy a legjobb idomítóktól akiket ismert elszakadni sem tudtak a lovak. Azt mondta Billy Sanchezt még a budira is kikísérték és kint álldogáltak míg nem végzett.

AMIKOR visszaért a városból John Gradyt nem találta a karámban és amikor felballagott a házba vacsorázni ott sem látta. Troy ült az asztalnál és a fogát piszkálta. Leült a tányérjával és a sóért meg borsért nyúlt. Hová tűntek a többiek? – kérdezte.

Oren az előbb ment el. JC a nőjét vitte el szórakozni. John Grady meg azt hiszem az ágyában fekszik.

Ott nincs.

Akkor talán elment valahová hogy átgondolja a dolgokat.

Mi történt?

Az a ló háttal ráesett. Könnyen lehet hogy a lábát is eltörte.

Rendbe fog jönni?

Azt hiszem. Elvitték az orvoshoz ő meg káromkodott és dühöngött. Az orvos bekötözte és egy pár mankót adott neki és meghagyta hogy egy darabig kerülje azt a lovat.

Mankóval jár?

Aha. Azzal kell neki.

Ez mind ma délután történt?

Aha. Egy darabig teljesen felbolydult a ház. Joaquín idejött Orenért aztán lement oda és szólt neki hogy jöjjön már de sehogy se volt hajlandó rá. Oren aszondta azt hitte ostorral kell megvernie. Az átkozott ló után bicegett és mindenáron fel akart ülni rá. Végül lehúzatta vele a csizmáját. Oren aszondta ha még két percet várnak az egészet le kellett volna vágniuk róla.

Billy bólintott aztán beleharapott a pogácsájába.

Ökölre ment volna Orennel?

Aha.

Mennyire sérült meg a lába?

Kificamította a bokáját.

Mac mit mondott?

Semmit. Ő vitte el az orvoshoz.

Azt hiszem Mac szemében ő semmi rosszat nem tehet.

Pontosan így van.

Billy megint a fejét csóválta. A salsáért nyúlt. Mindenből kimaradok ami izgalmas – mondta. Azt hiszem ez megtépázhatja kicsit azt a vérbeli lovas hírnevét vagy nem?

Talán igen talán nem. Joaquín azt mesélte hogy csak az egyik kengyelen állt és szálfaegyenesen lovagolta meg a rohadékot.

Minek?

Azt nem tudom. Szerintem egyszerűen nem szívesen mond le egy lóról.

TALÁN egy órája aludhatott amikor a csűrköz sötétjében támadt mozgolódás felébresztette. Egy percig fekve fülelt aztán felkelt és a zsinegért nyúlt és egy rántással felkapcsolta a lámpát majd a fejébe nyomta a kalapját és az ajtóhoz lépett és félrehúzta a függönyt és kinézett. A ló a fejétől egylábnyira trappolt el majd végigdübörgött a csűrközön aztán megtorpant és fújva meg dobogva állt a sötétben.

Fenébe – mondta. Bud?

John Grady sántikált el előtte.

Mi az istent művelsz itt?

Tovább bicegett kifelé a lámpa ráhulló fényéből. Billy kilépett a csűrközbe.

Neked teljesen elment az a maradék eszed? Mi a fene bajod van?

A ló megint nekiiramodott. Hallotta közeledni és tudta hogy feléje tart de alighogy visszahúzódott az ajtókeret mögé az állat berobbant a fülke egyetlen villanykörtéjének fénykörébe – kitátott szájjal rohant és a szeme mint két fejébe ültetett tojás dülledt előre.

Az isten verje meg – mondta. Leakasztotta a nadrágját az ágya vaskeretéről és felráncigálta aztán megigazította a kalapját és ismét kilépett.

A ló mostanra megindult visszafelé a csűrközön. Ő a hálóhely melletti állás ajtajához préselődött. A ló úgy rohant el mellette mintha lángra kapott volna a pajta aztán teljes hévvel nekirohant a túlfelén lévő ajtónak és vadul nyihogva megállt.

Az isten verjen meg békén hagynád már azt a flúgos rohadékot? Mi a fene esett beléd?

John Grady megint bebicegett a poros fénypászmába egy összetekert kötelet vonszolva maga mögött és átbicegett a túloldalra.

Ahhoz sem látsz eléggé hogy megkösd a rohadékot – kiáltott oda neki Billy.

A ló trappolva megindult a csűrköz túlsó vége felől. Fel volt nyergelve és oldalt ki-be lengtek a kengyelek. Az egyik valahol hátul beakadhatott egy deszkába ahol a ló megfordult az udvari lámpa keskeny fénysávjaiban mert repedő fa reccsenését meg csörömpölést lehetett hallani a sötétben aztán a ló megvetette mellső lábát és eszeveszetten rugdalni kezdte a pajta végének deszkáit. Egy perccel később kigyulladt a villany a házban. A por füstként gomolygott a pajtában.

Tessék – kiáltotta Billy. Felverted az egész házat.

A ló sötét alakja megmozdult a rácsozott fényben. Lehajtotta hosszú nyakát és vadul nyihogni kezdett. Kinyílt az ajtó a pajta túlsó oldalán.

Megint John Grady bicegett el előtte a kötéllel.

Valaki felkattintotta a villanykapcsolót. Oren állt ott a kezét rázogatva. Az isten verje meg – mondta. Miért nem képes valaki megjavítani ezt a vacakot?

A megbokrosodott ló tízlábnyira tőle pislogott rá. Ránézett a lóra és ránézett John Gradyre  aki a csűrköz közepén ácsorgott kezében kötéllel.

Mi a kénköves pokol folyik itt? – kérdezte.

Gyerünk – szólalt meg Billy. Mondj neki valamit. Én bizony ha belegebedek sem tudok válaszolni neki.

A ló megfordult és egy darabon visszaügetett a csűrközön aztán megtorpant és csak állt.

Zárd be azt az átkozott lovat – mondta Oren.

Add csak ide a kötelet – felelte Billy.

John Grady hátranézett rá. Szerinted arra sem vagyok képes hogy elkapjam?

Akkor gyerünk. Kapd el. Remélem hogy a rohadék átgázol rajtad.

Valamelyikőtök kapja el – mondta Oren – és legyen vége már ennek a sületlenségnek.

Kinyílt az ajtó Oren mögött és Mr. Johnson jelent meg kalapban és csizmában és hálóingben. Tegye be az ajtót, Mr. Johnson – mondta Oren. Jöjjön be ha akar.

John Grady rádobta a hurkot a ló nyakára és magához húzta a lovat a kötéllel aztán felnyúlt a hurkon át és megragadta a lelógó kantárszárat és lekapta a kötelet.

Nehogy felülj arra a lóra – mondta Oren.

Az én lovam.

Hát ezzel nyugodtan jöhetsz Macnek. Egy perc és idekint lesz.

Gyerünk pajtás – mondta Billy. Kösd ki azt az átkozott lovat ahogy kérték tőled.

John Grady rápillantott aztán Orenre nézett aztán megfordult és visszavezette a lovat a pajtába és bezárta az állásba.

Egy rakás átkozott bugris – mondta Oren. Jöjjön Mr. Johnson. A fenébe is.

Az öreg megfordult és kiment Oren pedig utána eredt és behúzta maga mögött a pajta ajtaját. Amikor John Grady kisántikált az állásból a szarvánál megragadva hozta ki a nyerget és a földön húzta maga után a kengyelt. Átballagott a csűrközön a lószerszámkamra felé. Billy az ajtófélfának támaszkodva figyelte őt. Amikor kijött a lószerszámkamrából elsétált Billy mellett anélkül hogy ránézett volna.

Te tényleg nem vagy semmi – mondta Billy. Tudod?

John Grady hátrafordult a hálóhely ajtajánál és Billyre pillantott és végignézett a megvilágított pajta csűrközén aztán megint Billy felé fordította a tekintetét. Nem kellett volna beleszólnod – mondta. Ugye?

Billy megrázta a fejét. Itt vesszek meg – mondta.

A HEGYEK közt szarvasokat láttak a fényszórók pászmájában és a fényszórók pászmájában a szarvasok sápadtnak tűntek mint a szellemek és éppoly nesztelennek is. Vörös szemüket e váratlanul előbukkanó nap felé fordították és odasompolyogtak és összeverődtek aztán egyenként vagy kettesével átszökkentek az útszéli árkon. Egy kisebb suta megcsúszott a makadám burkolaton és vadul kapálózott és lehuppant a hátsó felére aztán feltápászkodott és eltűnt a többiekkel együtt az út menti bozótban. Troy feltartotta a whiskyt a műszerfal fényébe hogy megnézze mennyi van az üvegben aztán lecsavarta a kupakot és jól meghúzta majd visszacsavarta a kupakot és átnyújtotta Billynek az üveget. Errefele aztán nincs hiány lelőni való szarvasokból nekem úgy tűnik.

Billy lecsavarta a kupakot és meghúzta az üveget aztán csak ült és figyelte az út közepén szaladó fehér vonalat. Kétségtelen gazdag vidék ez erre.

Nincs kedved itt hagyni Macet.

Nem tudom. Nem ha nincs rá okom.

A mundér becsülete.

Nem csak az. Az embernek egy ponton meg kell állapodnia. Mégiscsak huszonnyolc éves vagyok.

Nem annyinak nézel ki.

Tényleg?

Inkább negyvennyolcnak. Add ide a whiskyt.

Billy kikémlelt a magas sivatagba. A lecsüngő lámpavezetékek versenyt futottak az éjszakai égbolt előtt.

Nem fogja érdekelni őket hogy ittunk?

Az asszonynak nem fog tetszeni. De nem sokat tehet ellene. Különben sem malacrészegen akarunk beállítani hozzájuk.

Kér inni a fivéred?

Troy ünnepélyesen bólintott. Gyorsabban mint egy cselle villanása.

Billy meghúzta a whiskyt aztán továbbadta az üveget.

Mire készült a kölyök? – kérdezte Troy.

Nem tudom.

Összevesztél vele valamin?

Nem. Nincs vele semmi baj. Csak annyit mondott hogy csinálnia kellett valamit.

Nyereg nélkül is megüli a lovat. Nem vitás.

Úgy bizony.

Agyafúrt kis fickó.

Nincs vele semmi baj. Csak megvan a saját elképzelése a dolgokról.

Az a ló amit olyan nagyra tart csak egy átkozott zsivány ha a véleményemre lennétek kíváncsiak.

Billy rábiccentett. Ja.

Akkor mit akar tőle?

Azt hiszem pont ezt.

Még mindig azt gondolod csak azt akarja hogy kutya módjára kövesse őt?

Aha. Azt gondolom.

Majd akkor hiszem ha látom.

Pénzt is feltennél rá?

Troy kirázott egy cigarettát a csomagból a műszerfalra aztán a szájába vette és odanyomta az öngyújtót. Nem akarom elnyerni a pénzed.

Azt hiszem én passzolok. Nem lesz kedvére a mankó.

Egy kicsit sem.

Mennyi ideig kell használnia?

Nem tudom. Pár hétig. A doki aszondta neki hogy a húzódás a törésnél is rosszabb tud lenni.

Fogadok hogy egy hétig sem bírja ki a mankót.

Szerintem sem.

Egy mezei nyúl dermedt mozdulatlanná az út közepén. Vörös szeme világított.

Húzz már innét seggfej – mondta Billy.

A nyúl halk puffanással csapódott a teherautó aljához. Troy elvette az öngyújtót a műszerfalról és meggyújtotta vele a cigarettáját aztán visszadugta az öngyújtót a helyére.

Amikor leszereltem felmentem Gene Edmondsszal Amarillóba a rodeóra és a mezőgazdasági kiállításra. Szerzett nekünk lányokat meg minden. Úgy volt hogy délelőtt tízre odamegyünk értük és csak éjfél után indultunk el El Pasóból. Gene-nek vadiúj nyolcvannyolcas Oldsa volt és odadobta nekem a kulcsokat és mondta hogy vezessek csak én. Amint kiértünk a nyolcvanas útra rám sandított és mondta hogy tapossak bele. Felnyomtam nyolcvanig, nyolcvanötig. Még mindig egy méter hely maradt a pedál alatt. Megint oldalra sandított. Mondom neki: milyen gyorsan akarsz menni? Mire ő: ahogy neked kényelmes. Nem érdekelt. Felnyomtam száztízig aztán uccu neki. Sima egyenes út. Úgy hatszáz mérföldnyi terült el előttünk.

Szóval ott volt az a sok nyúl az úton. Ott ültek és moccanni sem mertek a fényben. Ploty. Ploty. Oldalra pillantottam Gene-re és mondom neki: mi legyen ezekkel a nyulakkal? Mire rám néz: miféle nyulakkal? Tudjátok lehet hogy van aki nem szarik az ilyesmire de Gene nem ilyen ember. Az sem érdekelte volna ha brekegő békák potyognak az égből.

Úgy hajnalhasadás körül megálltunk egy benzinkútnál a texasi Dimmittben. Odaálltunk a kutakhoz és leállítottuk a motort és ott ültünk és volt ott egy másik kocsi és az a fazon pedig aki ott dolgozott már nekilátott hogy tankoljon és megpucolja a szélvédőt. Egy nő ült a kocsiban. A fazon meg aki vezetett közben kimehetett hugyozni vagy valami. A lényeg hogy megálltunk szemben a másik kocsival és én hátrahajtott fejjel vártam a benzinkutas fickót és eszembe sem jutott a nő épp csak láttam ahogy ül szemben velem. Csak ült és nézelődött. Aztán hirtelen kiegyenesedett az ülésben és visítani kezdett mint akit nyúznak. És csak visított. Felkaptam a fejem – nem tudtam mi történt. Felénk nézett és azt hittem Gene művelhetett valamit. Előkapta a micsodáját vagy ilyesmi. Sosem lehet tudni mire készül. Odanéztem Gene-re de ő sem értette mi a fészkes fene történhetett. Aztán kijött a fazon a férfi klotyóból és veszett nagydarab fickó volt. Kiszálltam és megkerültem a kocsit. Azt hittem mindjárt megőrülök. Az Oldsmobile-nak amolyan túlméretezett hűtőrácsa volt elöl mint egy nagy hólapát és amikor előre értem a kocsi eleje tele volt nyúlfejekkel. Szó szerint vagy száz szorult bele és a kocsi eleje meg az ütköző be volt terítve vérrel meg nyúlbéllel és a nyulak szerintem elfordították a fejüket az ütközés előtt mert mind kifelé meredt, a szemük meg mint a tébolyultaknak. Félreálló fogak. Vigyorgó pofák. El sem tudom mondani hogy nézett ki. Magam is kis híján visítani kezdtem. Menet közben észrevettem hogy túlmelegedett a kocsi de a sebességnek tudtam be a dolgot. A fazon nekünk akart jönni miatta. Aszondtam: A francba Franci. Csak nyulak. Érted? A fészkes fenébe is. Gene kiszállt és elkezdett feleselni a fickóval de ráparancsoltam hogy húzzon vissza a kocsiba és fogja be. A fazon odament és a kocsihoz és szólt a nőnek hogy csituljon már le és fejezze be a nyafogást meg minden de nem igen sikerült megbékítenem. Fogtam magam és odamentem hogy megüssem azt a drabális rohadékot hogy lezárjuk az ügyet.

Billy csak ült és az elsuhanó éjszakát figyelte. Az út menti bozótot, a hegyek lapos fekete szövetét ami a föléjük boruló és csillaggal teleszórt sivatagi égboltból szakított ki egy darabot. Troy cigarettázott. A whiskyért nyúlt és lecsavarta a kupakot és az üveget dédelgetve ült.

San Diegóban szereltem le. Az első busszal eljöttem onnan. Én meg egy másik fazon berúgtunk a buszon és majdnem kihajítottak minket. Tucsonban szálltam le és bementem egy boltba és vettem magamnak egy új Judson cipőt és egy öltönyt. Fogalmam sincs mi a fészkes fenének vettem öltönyt. Úgy gondoltam illik lennie egynek. Felszálltam egy másik buszra és továbbmentem El Pasóba és még aznap este felmentem Alamogordóba és elhoztam a lovaimat. Mindenfelé kóboroltam a vidéken. Dolgoztam Coloradóban. Dolgoztam fent a texasi északi csücsökben. Börtönbe dugtak egy ilyen koszfészekben aminek a nevét sem árulom el nektek. De Texas államban volt. Texas államban. Semmit se csináltam. Csak rossz helyen voltam rossz időben. Majdnem ki se kerültem onnan. Összeverekedtem egy mexikóival és majdnem megöltem. Napra pontosan kilenc hónapig voltam benn a börtönben. Minek írtam volna haza? Amint kijöttem és utánajártam mi lett a lovaimmal kiderült hogy eladták őket az abrakköltség miatt. Az egyik ló nem érdekelt a másik viszont igen mert már régóta megvolt. Úgy tűnt senki sem tud róla semmit. Tudtam hogy ha elkapom a fazont visszakerülök az átkozott börtönbe. Körbekérdezősködtem. Végül valaki elárulta hogy az államon kívülre adták el a lovamat. Úgy emlékeztek hogy Alabamából vagy valami hasonló istenverte helyről jött a vevő. Tizenhárom éves korom óta az enyém volt az a ló.

Mexikóban én is elvesztettem egy lovat amelyiket szörnyen megkedveltem – mondta Billy. Kilencéves korom óta megvolt.

Könnyen megy.

Micsoda, elveszíteni egy lovat?

Troy megdöntötte az üveget és ivott aztán leeresztette és visszacsavarta a kupakot és a kézfejével megtörölte a száját majd visszatette az üveget az ülésre. Nem – mondta. Megkedvelni egy lovat.

Fél órával később lehajtottak az országútról és átdöcögtek egy csőhídon aztán végigmentek a mérföld hosszú földúton egy farmházhoz. A verandán égett a villany és három terelőkutya szaladt elő és futott ugatva a teherautó mellé. Elton jött ki és megállt a verandán farzsebre dugott kézzel és szemébe húzott kalappal.

Egy hosszú asztalnál ettek a konyhában, egymásnak adták át a puliszkával és okrával teli tányérokat és egy hatalmas tálca sült hússzeletet és pogácsát.

Ez szörnyen finom, asszonyom – mondta Billy.

Elton felesége ránézett. Megtennéd hogy nem szólítasz asszonyomnak?

Persze asszonyom.

Vénnek érzem tőle magam.

Értem asszonyom.

Nem tehet róla – mondta Troy.

Semmi baj – felelte a nő.

Velem sosem voltál ennyire elnéző.

Már így is túl sok mindent néztem el neked – mondta erre a nő.

Majd igyekszem nem felhozni a témát – mondta Billy.

Egy hétéves kislány is ült az asztalnál és tágra nyílt szemmel figyelte őket. Ettek. Egy idő után megszólalt: Mi a baj vele?

Mivel mi a baj?

Ha azt mondja asszonyom.

Elton felnézett rá. Semmi baj vele, picim. Csak az anyukád amolyan modern nő.

Mi az hogy modern nő?

Edd meg a vacsorádat – mondta a nő. Ha apádon múlna még kereket sem használnánk.

Kiültek a régi fonott nádszékekbe a verandára Elton pedig lerakta a három üvegpoharat a deszkákra a két lába közé aztán lecsavarta a kupakot az üvegről és töltött mindhárom pohárba majd lerakta az üveget a földre és mindenkinek odaadta a poharát és hátradőlt a hintaszékében. Salud – mondta.

Lekapcsolta a lámpát a verandán és az ablakból kiszüremlő lágy fény négyszögében üldögéltek. A fénybe emelte a poharát és átkémlelt rajta akár egy vegyész. Nem fogjátok kitalálni ki jött vissza a Bellbe – mondta.

Ki ne mondd a nevét.

Szóval mégis kitaláltad.

Ki más lehetne?

Elton hátradőlt a székében és hintázni kezdett. A kutyák az udvaron álltak és a lépcső aljáról bámultak fel rá.

Hogyhogy – mondta Troy. Végül elzavarta az öreg?

Nem tudom. Azt mondta csak látogatóba jött. Aztán meglehetős hosszú látogatás lett belőle.

Aha.

Bármi vigasz legyen is ebben.

Ez nem vigasz.

Elton bólintott. Igazad van – mondta. Nem az.

Billy belekortyolt a whiskyjébe és kibámult a hegyek körvonalaira. Mindenütt csillagok hullottak.

Rachel egyenesen beleszaladt Alpine-ban – mesélte Elton. A kis drága csak mosolygott és pillogott mint a megtestesült ártatlanság.

Troy a könyökét a térdére támasztva előredőlt a poharat pedig két kézre fogva tartotta maga előtt. Elton hintázott.

Emlékszel amikor eljártunk Bloy kocsmájába hogy lányokat próbáljunk felszedni? Ott ismerkedtek meg. Egy imagyűlésen. Ez elgondolkoztat Isten útjairól. Elhívta randevúra mire ő azt mondta hogy nem randevúzik olyan férfival aki iszik. Erre egyenesen a szemébe nézett és kijelentette hogy ő nem iszik. A nő majdnem hanyatt esett. Gondolom megdöbbenhetett azon hogy még nála is nagyobb hazudozóval találkozott. Pedig a színtiszta igazságot mondta neki. A nő persze kiteríttette vele a lapjait. Azt mondta biztosan tudja hogy iszik. Hogy Jeff Davis megyében mindenki tudja róla hogy iszik és sokat és nem lehet bírni vele. Neki a szeme sem rebbent. Azt mondta régebben ivott de már felhagyott vele. A nő megkérdezte hogy mikor hagyott fel vele mire ő hogy az előbb. És járni kezdtek. És amennyire tudom többé egyetlen pohárral sem döntött le a torkán. Persze amíg a nő el nem hagyta. Addigra jókora lemaradása lett amit be kellett hoznia. Nekem aztán nem kell mesélni az ital veszélyeiről. Az ital nem semmi. Ő viszont attól a naptól fogva megváltozott.

Még mindig ugyanolyan szemrevaló?

Nem tudom. Nem láttam. Rachel szerint az. A Sátán bármilyen formában képes megjelenni. Azok a hatalmas kék szemek. Még maga az ördög öreganyja sem ismerte annyi fortélyát annak hogyan lehet elcsavarni egy férfi fejét. Fogalmam sincs honnan tanulják az ilyet. A fenébe is még csak tizenhét volt.

Így születnek – mondta Troy. Nem kell megtanulniuk.

Értem.

Azt viszont úgy látszik sehogy sem tudják megtanulni hogyan ne tapossanak valami szerencsétlen flótás fejére a puszta élvezet kedvéért.

Billy belekortyolt a whiskyjébe.

Add csak ide a poharad – mondta Elton.

Letette a földre a lába közé és kitöltötte a whiskyt aztán visszacsavarta a kupakot és odanyújtotta neki a poharat.

Köszönöm – mondta Billy.

Harcoltál a háborúban? – kérdezte Elton.

Nem. Alkalmatlannak nyilvánítottak.

Elton bólintott.

Három különböző alkalommal jelentkeztem a seregbe de nem vettek be.

Tudom. Magam is próbáltam átvezényeltetni magam a tengerentúlra de az egész háborút Camp Pendletonban töltöttem. Johnny mindenfelé harcolt a csendes-óceáni hadszíntéren. Egész századokat lőttek ki alóla. Egy karcolás nélkül megúszta. Szerintem zavarhatta a dolog.

Troy odanyújtotta a poharát Elton pedig lerakta a földre és töltött aztán visszaadta neki. Aztán magának is töltött. Hátradőlt a székben. Most mit bámulsz? – kérdezte a kutyától. A kutya elfordította a tekintetét.

Engem leginkább az zavar aztán be is fogom a pofám hogy kegyetlenül összevesztünk aznap délelőtt és nem volt alkalmam jóvátenni. A szemébe mondtam hogy átkozott bolond – ami igaz is – és annál rosszabbat nem is tehetne a fickóval mint hogy hagyja neki elvinni a lányt. És így is volt. Akkor már mindent tudtam arról a nőről. Szörnyű volt. Amazt pedig élve már nem láttam viszont. Ki kellett volna maradnom belőle. Ha valaki olyan állapotba kerül mint ő sehogy sem lehet beszélni a fejével. Próbálkozni sem érdemes.

Troy figyelte őt. Nekem elmesélted – mondta.

Ja. Azt hiszem igen. Már nem jelenik meg álmomban. Régebben folyton róla álmodtam. Beszélgettem vele.

Azt hittem le akarod zárni a témát.

Jól van. Azért csak úgy tűnik mintha más téma nem nagyon lenne. Vagy tévedek?

Nehézkesen feltápászkodott a székből kezében az üveggel és a pohárral. Sétáljunk ki a pajtához. Megmutatom a csikót amit Jonas kancája ellett amelyiket nem tartottatok túlzottan sokra. Csak mindenki hozza magával a poharát. Az üveget viszem.

EGÉSZ délelőtt nyílt borókás vidéken lovagoltak végig a kavicsos gerincek mentén haladva. Vihar készülődött nyugatra a Sierra Viejas és a széles síkság felett ami délre nyúlt el a Guadalupe-hegységtől a Cuesta del Burrót megkerülve egészen Presidióig és a határig. Délben átkeltek a patak felső szakaszán és letelepedtek a megsárgult levelekre és miközben megették az ebédet amit Rachel csomagolt el nekik a leveleket figyelték hogyan forognak és sodródnak a felgyűlt vízben.

Ezt nézd – mondta Troy.

Mi az?

Abrosz.

Azt a rohadt.

Termoszból kávét öntött ki a poharakba. A pulykás szendvicseik ruhaszalvétába voltak becsomagolva.

Mi van a másik termoszban?

Leves.

Leves?

Leves.

Azt a rohadt.

Ettek.

Mennyi ideje igazgatja itt az ügyeket?

Úgy két éve.

Billy bólintott. Eddig nem ajánlotta fel neked hogy felvesz?

De. Azt mondtam neki nem bánom ha vele kell dolgoznom abban viszont nem vagyok biztos hogy neki szeretnék-e dolgozni.

Miért gondoltad meg magad?

Nem gondoltam meg magam. Csak fontolgatom.

Ettek. Troy a peremvidék felé biccentett. Azt mondják ebben a szurdokban minden mérföldnél rajtaütöttek már egy fehér emberen.

Billy a tájat fürkészte. Úgy tűnik azóta megtanulták elkerülni.

Amikor végeztek az evéssel Troy kitöltötte a poharakba a maradék kávét aztán visszacsavarta a termosz kupakját és lefektette a leves meg a szendvicses szalvéták meg a kihajtatlanul maradt abrosz mellé hogy később visszategye a nyeregtáskába. A kávéjukat kortyolgatva ültek. A patakparton lejjebb az egymás mellett ácsorgó lovak felpillantottak az ivásból. Nedves levelek tapadtak az orrukhoz.

Eltonnak megvan a saját elképzelése arról hogy mi történt – mondta Troy. Ha nem találta volna meg magának Johnny azt a lányt talált volna valami mást. Nem lehetett terelni. Elton aszondja megváltozott. Nem változott meg. Négy évvel volt idősebb nálam. Az nem sok. De olyan helyeken járt ahová én sosem fogok eljutni. Jobb is hogy nem jutok. Az emberek mindig azt tartották róla hogy megátalkodott mint egy bika de nemcsak erről volt szó. Egyszer összeverekedett apámmal mikor még csak tizenöt volt. Ököllel ment neki. Rákényszerítette az öregem hogy bunyózzon vele. Megmondta a szemébe hogy tiszteli őt meg minden de nem tűrheti el amit a fejéhez vágott. Amit akkor mondott az öreg amikor valamiért ledorongolta. Úgy sírtam akár egy kisgyerek. Ő nem sírt. Folyton felkelt. Törött orral meg minden. A fenébe is, az öreg meg zokogott. Remélem többé sosem kell látnom ilyet. Ha csak rágondolok már émelyegni kezdek. És halandó ember semmit sem tehetett volna hogy megakadályozza.

Mi történt?

Az öreg végre elsétált. Legyőzték és tudta ezt. Johnny ott állt. Megállni is alig tudott a lábán. Utána szólt hogy jöjjön vissza. Az öreg hátra se fordult. Csak ment egyenesen a házig.

Troy a bögréje fenekébe bámult. A zaccot kirázta a falevelekre.

Nemcsak a lányról volt szó. Egyes férfiak amikor nem kaphatják meg azt amit akarnak nem a legjobbat fogadják el ami ezt pótolhatná hanem a lehető legrosszabbat. Elton úgy gondolja ő is ilyen és talán ilyen is. De szerintem szerette azt a lányt. Szerintem tudta róla hogy milyen és nem érdekelte. Szerintem saját magával nem volt tisztában. Szerintem egyszerűen eltévelyedett. Ezt a világot nem neki teremtették. Már akkor kinőtt belőle mielőtt járni megtanult. Megnősülni. Fenéket. Még a fűzős cipőt sem bírta viselni.

Mégis kedvelted.

Troy elfordította a tekintetét a fákon túli messzeség felé. Hát – mondta. Nem hinném hogy a kedvelem a helyes kifejezés. Nem tudom elmondani. Olyan szerettem volna lenni mint ő. De nem voltam. Megpróbáltam.

Fogadok hogy édesapád kedvence volt.

Ó igen. Ez senkit sem zavart. Egyszerűen tudták. Elfogadták. A fenébe is. Még csak nem is versengtünk az elsőbbségért. Kész vagy?

Kész vagyok.

Felkelt. Széttárt tenyerét a derekára tette és kinyújtózott. Ránézett Billyre. Szerettem őt – mondta. Ahogy Elton is. Nem lehetett nem szeretni. Ilyen egyszerű volt az egész.

A hóna alá hajtotta a ruhaszalvétákat a termoszokkal együtt. Meg sem nézték milyen leves volt. Visszafordult és Billyre nézett. Szóval hogy tetszik a vidék?

Tetszik.

Nekem is. Mindig is tetszett.

Akkor ideköltözöl?

Nem.

Alkonyodott amikor belovagoltak Fort Davisbe. Estifecskék köröztek a régi gyakorlótér felett amikor elhaladtak mellette a hegyek fölé boruló égboltozat pedig vérvörösen komorlott mögöttük. Elton a Limpia Hotel előtt várta őket a teherkocsival és a lószállító utánfutóval. A kavicsos parkolóban nyergelték le a lovakat aztán a teherkocsi platójára rakták a nyergeket és lecsutakolták a lovakat és kantáron felvezették őket az utánfutóba majd bementek a hotelbe és az előcsarnokon át a kávézóba.

Hogy tetszett az a kis ló? – kérdezte Elton.

Meglehetősen – felelte Billy. Jól kijöttünk egymással.

Leültek és áttanulmányozták az étlapot. Mit kértek? – kérdezte Elton.

Tíz óra felé jöttek el. Elton megállt az udvarban és kezét a hátsó zsebébe dugta. Még mindig ott ácsorgott – a veranda lámpájának fényében kirajzolódó sziluett – amikor a földút végén bevették a kanyart és továbbhajtottak az országút felé.

Billy vezetett. Odapillantott Troyra. Ébren maradsz ugye?

Igen. Ébren vagyok.

Elhatároztad magad?

Igen azt hiszem.

El kell mennünk valahova.

Igen. Tudom.

Meg sem kérdezted mit szólok hozzá.

Hát. Nem jönnél le ide ha én nem jövök márpedig nem szokásom. Szóval mi értelme lett volna megkérdeznem?

Billy nem válaszolt.

Kis idő múltán Troy szólalt meg: Fenébe is biztosra vettem hogy nem fogok visszajönni ide.

Aha.

Hazamész és minden amit másnak szeretnél látni ugyanolyan és minden amit ugyanolyannak szeretnél látni megváltozott.

Értem mire gondolsz.

Különösen ha te vagy a legfiatalabb. Nem te voltál a legfiatalabb a családban ugye?

Nem. A legidősebb voltam.

Nem jó legfiatalabbnak lenni. Ezt elárulhatom neked. Semmi előny nem származik belőle.

Továbbhajtottak a hegyek között. Úgy egy mérfölddel a 166-os országút kereszteződésén túl egy mexikóiakkal teli teherautó vesztegelt lehúzódva a fűbe. Csaknem az úttesten állva lengették a kalapjukat. Billy lelassított.

Nehogy már – mondta Troy.

Billy elhajtott mellettük. Kinézett a visszapillantóra de semmit sem látott az út sötétjén és a mély sivatagi éjszakán kívül. Lassan leállította a teherautót.

A fene essen bele Parham – mondta Troy.

Tudom. Egyszerűen nem tudom megtenni.

Ha most beleviszel minket valami szarba hajnalig sem fogunk hazaérni.

Tudom.

Hátramenetbe tette a teherautót és csikorgó lassúsággal visszatolatott az országúton és a teherkocsi eleje alól előbukkanó fehér vonalhoz igazodott. Amikor a másik teherautó felbukkant mellettük meglátta hogy a jobb első kerekét leszerelték.

A vezetőfülke köré gyűltek. Punchada – mondták. Tenemos una llanta punchada.

Puedo verlo{4} – válaszolta Billy. Lehúzódott az útról és kiszállt a teherkocsiból. Troy cigarettára gyújtott és a fejét csóválta.

Emelőre volt szükségük. Van pótkerekük? Sí. Por supuesto.{5}

Levette az emelőt a platóról és odacipelte a teherautóhoz és nekilátott hogy felemelje vele az elejét. Két pótkerék volt náluk és mindkettő eresztett. Egymást bűvölték az ósdi autópumpánál. Végül felkeltek és Billyre néztek.

Billy levette a felnikulcsokat a teherautó platójáról aztán átment a túloldalra és az ülés alól előszedte a hidegragasztó készletet és egy zseblámpát. Kigurították az egyik pótkereket az úttestre majd lefektették és ráálltak hogy meglazítsák a szelepzárat aztán a férfi aki átvette Billytől a felnikulcsokat odalépett és hozzálátott hogy lefeszítse az abroncsot a felniről míg a többiek őt figyelték. A belső amit kitekert az abroncsköpenyből piros gumiból készült és mindenfelé foltok borították. Kiterítette az aszfaltra és Billy végigpásztázta a zseblámpával. Hay parches sobre los parches.

Es verdad – felelte a férfi.

La otra?

Está peor.{6}

Az egyik fiatalabb férfi nekilátott felpumpálni az autópumpával a belső pedig lassan feldagadt és sziszegve feküdt az úttesten. A férfi letérdelt és sorra a foltokhoz tapasztotta a fülét. Billy felpattintotta a foltos doboz bádogfedelét és a hüvelykujjával megszámolta a benne lévő gumidarabokat. Troy addigra kiszállt a teherautóból és visszasétált oda és szótlanul cigarettázott miközben az abroncsot meg a belsőt meg a mexikóiakat figyelte.

A mexikóiak a teherkocsi oldalához görgették a defektes kereket és Billy ráirányította a zseblámpát. A köpeny oldalán hatalmas rongyos szélű lyuk tátongott. Úgy nézett ki mintha bulldogok rágták volna meg. Troy némán az úttestre köpött. A mexikóiak feldobták a kereket a teherautó platójára.

Billy fogta a krétacsonkot a hidegragasztó készletből és körberajzolta vele a foltokat a belsőn aztán kicsavarták a szelepszárat a szelepből aztán ráültek a belsőre majd addig tapostak rajta amíg teljesen össze nem lapult. Aztán leültek az útra ahol a könyökük mellett a fehér vonal szaladt végig míg fejük fölé a rikító sivatagi ég borult: a miriádnyi csillagkép alig észrevehetően úszott keresztül a feketeségen akár a tenger élőlényei míg ők ölükben az ernyedt piros gumidarabbal munkálkodtak guggolva mint a szabók vagy hálójavítók. Megkaparták a gumit a készlet fedelébe préselt kis reszelővel majd ráhelyezték a foltokat és gyufával egymás után ráégették őket a gumira míg mind tökéletesen rá nem olvadt és zárt. Miután megint felpumpálták a belsőt leültek az útra a sivatag néma sötétjének közepén és füleltek.

Oye algo? – kérdezte Billy.

Nada.{7}

Ültek és füleltek.

Újra kicsavarta a szelepszárat és amikor leeresztették a belsőt a férfi lecsúsztatta az abroncsköpeny belsejébe és megkereste a helyét a felnin majd beillesztette a szelepet aztán odajött az autópumpás fiú és elkezdte felfújni a kereket. Sokáig pumpált. Amikor a szelepzár rákattant a felnire abbahagyta és lecsavarták a tömlőt a szelepről és a férfi kivette a szájából a szelepszárat és becsavarta a sziszegő szelepbe aztán hátraléptek és Billyre meredtek. Ő kiköpött a földre és megfordult és visszament a teherkocsihoz hogy odavigye a légnyomásmérőt.

Troy az első ülésen aludt. Billy kivette a kesztyűtartóból a légnyomásmérőt és visszaballagott vele aztán megmérték az abroncsnyomást és odagörgették a kereket a teherautóhoz majd rácsúsztatták a kerékagyra és egy darab nehéz vascsőhöz hegesztett karmantyúval meghúzták a kerékanyákat. Aztán leeresztették az emelőt és kihúzták a teherkocsi alól és visszaadták Billynek.

Billy fogta az emelőt meg a felnikulcsokat és a hidegragasztó készletet meg a légnyomásmérőt az ingzsebébe a zseblámpát pedig a farmernadrágja hátsó zsebébe tette. Aztán mindenkivel kezet rázott.

Adónde van?{8} – kérdezte Billy.

A férfi vállat vont. Azt mondta a texasi Sandersonba tartanak. Elfordította a tekintetét és a keleten sötétlő előhegységek irányába nézett. A fiatalabb férfiak körbeállták őket.

Hay trabajo allá?

Megint vállat vont. Espero que sí – felelte. Billyre nézett. Es vaquero?

Sí. Vaquero.{9}

A férfi bólintott. A vaquerók földjén jártak és mások gondjai idegennek számítottak errefelé és minden más szófecsérlés lett volna. Mégegyszer kezet fogtak aztán a mexikóiak felmásztak a teherautóra a teherautó pedig csikorgott és köhögött majd megindult és nehézkesen kidöcögött az útra. A platón utazó férfiak és fiúk felálltak és integettek neki. A vezetőfülke sötét púpja felett látta kirajzolódni az alakjukat az égbolt mély kobaltkékje előtt. Az egyetlen hátsó lámpa vezetéke zárlatos lehetett így aztán folyamatosan pislogott akár egy jelzőfény mígnem a teherkocsi befordult a kanyarban és eltűnt szem elől.

Billy berakta az emelőt és a szerszámokat a platóra aztán kinyitotta az ajtót és megbökdöste Troyt hogy felébredjen.

Induljunk cowboy.

Troy felült és kibámult az üres országútra. Hátranézett a teherkocsi mögé.

Hová lettek?

Már elmentek.

Mennyi idő lehet szerinted?

Nem tudom.

Befejezted a szamaritánuskodást?

Be.

Előrehajolt és kinyitotta a kesztyűtartó ajtaját és berakta a hidegragasztó készletet meg a légnyomásmérőt meg a zseblámpát aztán becsukta az ajtót és beindította a motort.

Merrefelé tartottak? – kérdezte Troy.

Sandersonba.

Sandersonba?

Igen.

Honnan jöttek?

Nem tudom. Nem mondták.

Fogadok hogy még csak nem is Sandersonba tartanak – mondta Troy.

Szerinted hova mennek?

A fenébe is, ki tudja.

Mért hazudná bárki azt hogy Sandersonba akar menni?

Nem tudom.

Mentek tovább. Egy kanyarban – a jobb oldalon meredek töltéssel – hirtelen fehér villanást láttak amit hangos puffanás követett. A teherautó csikorgó kerekekkel kifarolt. Mire megálltak félig már az árokba hajtottak az útról.

A rosseb essen bele – mondta Troy. A rosseb essen bele.

Mintha keresztre feszítették volna egy méretes bagoly feküdt a szélvédő vezetőülés felőli oldalán. Az üveg rétegei harangformán behorpadtak hogy megtartsák a madarat és a madár szélesre tárta a szárnyait és úgy hevert a betört üveg koncentrikus körei és sugarai közt akár egy pókhálón fennakadt hatalmas éjjeli lepke.

Billy leállította a motort. Ültek és nézték a madarat. Az egyik lába megrándult és a karmok összegörbedtek majd lassan megint ellazultak aztán a madár kissé odébb fordította a fejét mintha jobban szemügyre szerette volna venni őket aztán meghalt.

Troy kinyitotta az ajtót és kiszállt. Billy csak ült és a bagolyra meredt. Aztán lekapcsolta a fényszórót és ő is kiszállt.

A bagoly puha és pelyhes volt. Feje lehanyatlott és félrecsuklott. Tapintásra puhának és melegnek hatott és mintha kilazult volna a tollaiból. Billy leemelte a szélvédőről és odavitte a kerítéshez és felakasztotta a drótra majd visszament. Visszaült a teherkocsiba és felkapcsolta a fényszórót hogy kiderítse tud-e vezetni ilyen szélvédővel vagy teljesen ki kell rúgnia az üveget. A jobb alsó sarokban akadt egy átlátszó rész és Billy úgy ítélte meg hogy azon kilát ha lejjebb kuporodik és ott néz ki az üvegen. Troy közben előbbre sétált az úton és állva könnyített magán.

Beindította a motort és visszahajtott az úttestre. Troy addigra még tovább gyalogolt előre és az út menti füvön ült. Odagördült mellé aztán letekerte az ablakot és kinézett rá.

Téged meg mi lelt? – kérdezte.

Semmi – felelte Troy.

Indulhatunk?

Igen.

Felállt és átsétált a teherkocsi túlsó oldalára majd beszállt.

Jól vagy?

Igen. Jól vagyok.

Csak egy bagoly volt.

Tudom. Nem ez a gond.

Akkor micsoda.

Troy nem válaszolt.

Egyesbe rakta a botváltót és kiengedte a kuplungot. Elindultak az országúton. Egészen jól kilátott. Félrehajolhatott és kinézhetett az osztókeret másik oldalán lévő üvegen. Minden rendben veled? – kérdezte. Mi a gond?

Troy csak ült és kibámult a szélvédőn a mellettük elsuhanó sötétségbe. Egyszerűen minden – felelte. Egyszerűen minden istenverte dolog. Ne törődj velem. Ott kezdődik hogy nem szabadna whiskyt innom.

Elmentek Van Hornig és megálltak tankolni meg egy kávéra és addigra a vidéket ahol Troy felnőtt és ahová úgy gondolta talán még visszatérhet és ahol halott bátyja feküdt eltemetve maguk mögött hagyták és hajnali kettőre járt.

Macnek lesz pár keresetlen szava amikor meglátja a teherkocsit.

Billy bólintott. Lehet hogy reggel be tudok ugrani a városba hogy megjavíttassam.

Szerinted mennyibe fog kerülni?

Nem tudom.

Egyszerűen felezzük el?

Avval kiegyeznék.

Rendben.

Biztosan nincs semmi gond?

Igen. Jól vagyok. Csak néha mindenfélén elgondolkodom.

Aha.

De nem mész vele sokra mi?

Nem.

Ültek és a kávéjukat iszogatták. Troy kirázott egy cigarettát a csomagból és rágyújtott majd az asztalra rakta a cigarettás dobozt és a Zippo öngyújtót. Hogyhogy meg kellett állnod nekik?

Csak.

Azt mondtad hogy kellett.

Igen.

Mi ez? Valami vallásos dolog?

Nem. Semmi ilyesmi. Csak életem legrosszabb napja az volt amikor tizenhét évesen a cimborámmal – a bátyámmal – együtt menekülnöm kellett és ő megsérült és egy teherautóra való mexikói – pont olyanok mint akikkel összeakadtunk – felbukkant a semmiből és kihúztak minket a csávából. Még abban sem voltam biztos hogy a rég kiszolgált járgányuk képes lehagyni egy lovat de sikerült nekik. Semmi okuk nem volt rá hogy megálljanak nekünk. Mégis megtették. Azt hiszem meg sem fordult volna a fejükben hogy ne tegyék. Ennyi.

Troy kibámult az ablakon. Hát – mondta. Ez elég jó ok.

Hát. Nekem mindenesetre az. Kész vagy?

Igen. Megitta ami még a poharában maradt. Kész.

{1}  Még egyet.

{2} Uraim.

{3} Mit gondolsz?

{4} Defekt. Defektet kapott az egyik kerék. Látom.

{5} Igen. Természetesen.

{6} Folt hátán folt. Így van. A másik? Még rosszabb.

{7} Hall valamit? Semmit.

{8} Hova mennek?

{9} Munkát találni ott? Remélem, hogy igen. Maga marhahajcsár?

Igen. Marhahajcsár.