BALASKÓ ÁKOS

A GÉPHÁZ ÜZEN

– részlet –

MAGVETŐ
BUDAPEST

MAGVETŐ KÖNYVKIADÓ ÉS KERESKEDELMI KFT.
Budapest

© Balaskó Ákos, 2014

Felelős szerkesztő Szegő János
A kötetet Pintér József tervezte

ISBN 978 96 3143 238 1

elektronikus verzió:
eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu

A szerző 2014-ben elnyerte
az N&n Galéria Alapítvány
Petri György-díját.

Elérkezés

A láthatatlan út csupa pályaív.
Dombok között egy rozsdamarásnyi sáv,
mint boncolószikék a testbe,
metsz be egy épp-csak, egy árnyalatnyi

rést. Egy sehol-Nap elnehezült, tömör
felhőkbe tompa csapszegeket ver, egy
kitört fatörzs túlexponált lesz,
átszakadozgat a fény satírja.

Szürkés köteg drót, egy gumiráf megint,
penész a téglán. Pár kidobált flakon,
egy léc, egy útszakasz hiánya,
talpfa-rakás, vetemedve, immár

szokott közeg. Bomlás-szag ülepszik. A
múlt nyári belvíz lábnyoma gazcsomók
közt. Mint aszott infúzió, lóg
egy leszakadt vezeték egy ágról.

Málló menetrend. Kőfal, elérkezés.
Elérkezem, mint egy folyosóra tárt,
sivár betegszobába, késett
látogató, küszöbön, virággal.

otthonkalyuk

Szúrt fény

Elő kell bújni egyszer,
ahogy egy keddi délelőtt
a szürke hó alól a
járdaszegély, a kockakő.
Ki kell a térre menni,
egyszer ki hozzájuk, ahol
a fény pupillavégű
varrótű stoppolás alól,
hogy átszúrjon a fény, mert
a terek vallatószobák,
elő kell bújni egyszer,
egy odú meddig tart tovább.
Ki kell majd menni egyszer,
ahol nem adnak inni sem,
hol ott vannak, akik már
csak arra várnak, hogy Igen,
hogy megtörjem, ha megtör,
csak mert egyszer arra tudtam gondolni, hogy
milyen lehet bogarakat
kínozni élvezetből.

nyelvén sürög a közelgő élet

Gyakorlótér

Egyszer aludtam nála csak, hosszas
unszolás után. Akkor is átforgolódta
az éjszakát. Egy napra rá mondta, ha
bárhol élne is, nem költözhetne el sosem,
és minek folytatni, folytatódni így.

Otthagytam abban az átizzadt zugpanelben,
ami egy ruszki laktanya lakóteleppé szárított
barakkja volt, ahol a nyári forróság kiégett
fűborostát vakargat; ami körül a peresztrojka

üvegtelen rozsdaszerkezete hever, egy felnyitott
sorompó, egy büfévé vedlett őrbódé;
ahonnan nappal egy táblamaradékra látni:
csatlakozó vezetékek megbontása til.
Pedig egy virágmintás függöny mit
tehet arról, hogy miért egy vakolatlan
tűzfal szűrődik rajta át.

Úgy gondolok rá, hogy azóta ott ül,
hogy az ablakban az a múlt gubbaszt,
amiben gyerek volt.
Mert szégyelli, hogy szépnek látja,
pedig egy anya ráncait sosem a gyerek veszi
észre először.

Nem láttam többé, idén tizenegy éve.
És bármerre is élek, már nem költözhetek tőle el.

filmszerű anyag

Nincs template

Az a nap is a második kávéval indult.
Aztán – mert éjjel már csak ott van hely
szabad – át játszótereken, parkolókon.
Egy workaholic hajnali kényszermenete.

Mint egy elmaradt meeting,
hevert az a lehasznált cipő,
meg a sövényben végződő lábszár.
Muszáj volt megállni, mégiscsak,
figyelni mozdul-e
egy cekkerpárna, egy kartonágy.

Egy zsugorélet rendezőelve
borzasztó hatékony,
mindennek helye van
két és fél négyzetméteren.

Egy légzés hiánya milyen felszabadító:
van egy szám, kicsöng, felveszik,
kijönnek, eltakarítják.
És akkor, a kurva anyját,
a másik oldalára fordult.
Erre már nincs template,
erre nincs 104.

Az ő szakadt ballonja izzadt rám,
miközben ő vackolva morgott az én
belakott, közömbös álmaim felett.

lakmusz

Száradás

Csak ülni a széken, kigombolt vászoning.
Minden erkélyhajnal egyre ködösebb.
Alig, de ellátni egy olyan garzonig.
A panelmúlt minden város testén közös heg.

Elhagytuk, mint egy dohos kamravakolat,
elengedtük levegőtlen tetőterünket.
Most szívjuk az elmaradt száradásokat
magunkba. A sok értetlen, nyirkos tekintet

emléke kőmosás utáni morzsafolt
csupán. Rozsdás játszóterek felől verődő
sok nyári záporok alkalmi morze kód-
ja. Megtör, akár egy nem várt ütemelőző.

Egy korty pohárból, felöntött lédig narancs-íz.
Nem vagyunk már egymásnak, nem fogunk kezet.
A közös terünk csupasz szövegkörnyezet.
Szokhatatlan, mint idegeneknek a csapvíz.

felemelő így nem repülni

Drachten, kereszteződés

Végig az úton,
a szürkület izzadt teste
tarkónak, tüdőnek feszül.
Egy idegen, fegyverrel.

Végig az úton
az elhasznált ég felhúzva tartja
kormos felhőablakát.

Végig az úton
a lámpák, a mészcsigolyák átütik
a betont, a kérges, sárga bőrt.

Végig az úton
záróvonal, beláthatatlan,
az elsőbbség kötelez.

Aztán egy kereszteződés,
semmi előjel, felfestetlenül,
a táblák, elterelés hiányán
előbújnak a régi biccentések,
a bízó, bizalmas figyelem,
el-, át-, megengedés,
visszahívódás a közegbe.
Szabadulás egy damil alól.
És elered.

Tartalomjegyzék

Elérkezés

otthonkalyuk

Szúrt fény

Gólyavár

Csak a fákra

Meggymag

Perem

Komposzt

A csónak

Bomlás

Plafon

Elkerülhetetlen

Végakarat

Labda

nyelvén sürög a közelgő élet

Gyakorlótér

Kanapé

Anyajegyek

Fülbevaló

Kristályváza

Performansz

Megőrizni a titkokat

Context Error

Medúzatest

Bicikli, kulcscsomó

Gyalogút egy tengerig

filmszerű anyag

Nincs template

Elemészt

Vattaszálak

Paranoia

Apró

Kórlap

Rajtkő

Fedősztoriról kendő

Díszek helyett a fát

Erkély

lakmusz

Száradás

Ikertitok

Elszíneződik

Egybe próbálják

Rootkid

Kátrányapartman

Meghallgat

A raktár

Mail

Hagymacsípős

Ideiglenes tér

Párhuzamos

Zokni

Zártidő

Itató

Mélyzöld, összeroppan

Foglalt ház

felemelő így nem repülni

Drachten, kereszteződés

Tejköd

Felriadnak

Nincs meg

Megálló

Gyógyíthatatlan

Folyásirány

Utóhatás

Nem akar a földön

Szélárnyék

Sirályzuhanás

Kutyákat ölnek

Üveg savanyú

Borzas

Kiadta a Magvető Könyvkiadó és Kereskedelmi Kft.
www.magveto.hu
www.facebook.com/magveto
magveto@lira.hu

Felelős kiadó Morcsányi Géza
Felelős szerkesztő Szegő János
A kötetet Pintér József tervezte

ISBN 978-96-3143-238-1

Forgalmazza eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu
Elektronikus könyv Nagy Lajos

Felhasznált betűtípus:
Noto Serif – Apache License 2.0