KURT TEPPERWEIN

GYÓGYÍTÓ
kapcsolat

A párkapcsolat és az egészség
összefüggései

ÉDESVÍZ KIADÓ
BUDAPEST

A fordítás az alábbi kiadás alapján készült:

Kurt Tepperwein / Du machst mich krank

mvg Verlag, Münchner Verlagsgruppe GmbH,

München, Németország, 2012

www.m-vg.de

Fordította Szilágyi Eszter

Szerkesztette Besenyő Viktória

Copyright © mvg Verlag, 1996, 2004

Hungarian translation © Szilágyi Eszter, 2013

Hungarian edition © Neemtree Corporation AG, 2014

Cover design © Neemtree Corporation AG, 2013

Minden jog fenntartva. A könyv – a kiadó írásos jóváhagyása nélkül – sem egészében, sem részleteiben nem sokszorosítható vagy közölhető, semmilyen formában és értelemben, elektronikus vagy mechanikus módon, beleértve a nyilvános előadást vagy tanfolyamot, a hangoskönyvet, bármilyen internetes közlést, a fénymásolást, a rögzítést vagy az információrögzítés bármely formáját.

ÉDESVÍZ KIADÓ, BUDAPEST

Felelős kiadó Novák András igazgató

Főszerkesztő és műszaki vezető Melher Viktor

Borítót készítette Decoflex Kft.

Borítófotó Shutterstock

Elektronikus változat: Békyné Kiss Adrien

ISBN 978-963-529-419-0 (epub)

ISBN 978-963-529-420-6 (mobi)

Kedves Olvasó!

Az Édesvíz Kiadó célja megalakulása, 1989 óta, hogy útmutatást, támaszt, kihívást nyújtson azoknak, akik a tudatos önismeret és önfejlesztés egész életen át tartó útjára léptek. A Kiadó csapata azóta is minden nap azon dolgozik, hogy megtaláljuk és megjelentessük azokat a könyveket, amelyek céljai elérésében (vagy keresésében) leginkább segítik Önt.

Ahogy az élet minden területén, könyvkiadói hivatásunkban is a megújulás, az innováció az egyik legfontosabb szempont.

Elkötelezettek vagyunk a nyomtatott és az elektronikus könyvkiadásban egyaránt. Ezért használjuk ki az e-book kínálta lehetőségeket is: ezzel a XXI. századi technikával környezetkímélőbben és az Ön számára is olcsóbban tudjuk eljuttatni Önhöz azt, amit szeretne, mint a nyomtatott verzióval. Ráadásul a régi, boltokban talán már nem is kapható könyveinket digitálisan ismét megtalálhatja.

Az olvasás élménye és szeretete az Édesvíz Kiadó hitvallása: legyen az nyomtatott vagy elektronikus, megvásárolt vagy illegálisan letöltött. Lényeg, hogy az Üzenet, a Könyv eljusson Önhöz.

Ugyanakkor mire Ön ezeket a sorokat olvassa, addigra akár ezernél is több órányi munkánk és jelentős kiadásaink vannak a megjelentetésben.

Ezért hálásan megköszönjük, ha könyvünket illegális letöltés helyett megvásárolja, és ezzel hozzájárul Kiadónk fenntartásához és további könyvek kiadásához. Cserébe mi igyekszünk minden kiadványunkat egyre könnyebben és olcsóbban elérhetővé tenni az Ön számára.

Szívesen fogadunk minden visszajelzést, amelyet megfontolva még többet tehetünk azért, hogy Ön, kedves Olvasó, elégedett legyen Kiadónkkal és könyveinkkel.

Köszönjük együttműködését!

Jó olvasást kíván:

Novák András

alapító tulajdonos

Kapcsolat:

szerkesztoseg@edesviz.hu

www.edesviz.hu

Előszó

A munkám során mindig azt láttam, hogy a párkapcsolatok már azelőtt kudarcba fulladnak, mielőtt igazán elkezdődtek volna, és a felek nem ismerik fel a fejlődés esélyeit, mert mind a ketten a kényelmet keresik. Ha valamit nem vagyunk hajlandók megélni, újra és újra szembe kell néznünk vele a partnerünk, egy kapcsolat vagy valamilyen életkörülmény formájában. Az evolúció célja ugyanis nem a kényelem, hanem a fejlődés és a tudat kitágítása. Az ellenállásunk pontosan az elutasított tapasztalatot fogja az életünkbe vonzani. Sohasem a partnerünk az oka a problémáinknak – az ok bennünk rejlik, ő csak felszínre hozza. Szenvedésünknek látszólag a másik ember az oka, valójában azonban az ellenállásunk betegít meg. A partnerünk csak akkor tehet boldoggá minket, ha esélyt nyújt ellenállásunk feloldására.

A partner elsősorban abban segíthet, hogy felfedezzük az igazi szeretetet, és ezáltal felismerjük valódi lényünket. Ehhez a célhoz nem csak a párkapcsolat vezethet el, mégis ez az egyik legközvetlenebb és legszebb út hozzá. Hogy mennyire hatékony, az kizárólag a nyitottságunktól függ, és attól, hajlandók vagyunk-e egészen átadni magunkat neki. Ha ezt tudatosítjuk, minden kapcsolatban megláthatjuk az esélyt, és a látszólagos nehézségekben is olyan lehetőséget látunk, amely még egy lépéssel közelebb visz minket önmagunkhoz.

A párkapcsolat olyan út, amelyre együtt lépünk, hogy együtt érkezzünk meg saját magunkhoz. Boldog vagyok, hogy ebben a könyvben olyan tanácsokat adhatok neked, amelyek minden kapcsolati krízisben segíthetnek.

Köszönetnyilvánítás

Köszönettel tartozom barátomnak, Karsten Grimbergnek, aki nagyszerű beleérző képességével és a gyógyításról szerzett tudásával hozzájárult ahhoz, hogy ez a könyv olyan lett, amilyennek lennie kell: segítővé a nehéz párkapcsolati helyzetekben.

KURT TEPPERWEIN

I. rész

1. Bevezetés

A kapcsolatok központi szerepet töltenek be az életünkben. Csak kevesen tervezik, hogy egyedül élik le az életüket, ők is csak azért, hogy ne kelljen megtapasztalniuk egy párkapcsolat kellemetlen oldalait. Ezeket a néha valóban nehéz időszakokat azonban egyetlen kapcsolat sem úszhatja meg, és ez nem csak a párkapcsolatokra igaz; súrlódások mindenütt előfordulhatnak, legyen szó a kollégáinkról vagy a fitnesztermi ismerőseinkről.

A nézeteltérések nagymértékben befolyásolhatják a hangulatunkat, és a testünket sem kímélik. A nyelvünkben rejlő bölcsesség egyértelműen juttatja ezt kifejezésre: az „összetöröd a szívem”, a „megfulladok melletted” vagy „az idegeimre mész” csak néhány azon kifejezések közül, amelyek erre az összefüggésre utalnak.

De mi áll valójában ezen események mögött? Milyen összefüggések vannak a kapcsolataink és az egészségünk között?

Ebben a könyvben ezeknek a kérdéseknek járunk utána, és megpróbáljuk kideríteni a válaszokat.

Elsődleges célunk azonban az, hogy gyakorlati és nem túl bonyolult tanácsokat adjunk neked. A könyv három részre tagolódik, ami nagyban megkönnyíti az olvasását.

Hogyan olvasd ezt a könyvet?

A könyv első részében a kapcsolatok jelentéséről olvashatsz, és megismerheted az egészségre gyakorolt hatásaikat és céljukat. Ezáltal egy olyan univerzális módszerrel ismerkedhetsz meg, amelyet minden életkrízis esetén sikeresen alkalmazhatsz.

A könyv második része elsősorban egyfajta kézikönyvként szolgál, és három szakaszra tagozódik.

Az 1. szakasz a jellegzetes kapcsolati problémákra világít rá, illetve azok hátterét és megoldási lehetőségeit mutatja be.

A kapcsolati problémák egészségre gyakorolt lehetséges hatásairól a 2. szakaszban olvashatsz, köztük azokról a látszólag negatív kedélyállapotokról is, amelyek minden krízist kísérnek, és meghatározott testi panaszokkal járnak.

A 3. szakasz a betegségek okait és jelentését tárja fel előtted, és azt is megmutatja, mi a teendőd egy-egy betegség kialakulását követően.

A tartalomjegyzékből kikeresheted, hogy a téged érdeklő problémás kapcsolati időszakról, érzésről, illetve az ezekhez kapcsolódó betegségekről melyik szakaszban olvashatsz.

Minden nézeteltérés egyedülálló és csakis rá jellemző sajátosságokkal rendelkezik. Több komponensből tevődik össze, amelyek mindegyike fontos üzenetet tartalmaz. Ebben a könyvben természetesen nem lehet valamennyi részletre kitérni, de nem is ez volt a cél. Ez a könyv csak annyit tehet, hogy megadja neked a kezdőlökést saját, személyes problémád megoldásához, és egy olyan eszközt is a kezedbe ad, amelynek segítségével egyedül is megoldhatod a problémáidat. A könyv második részében olvasható példák még érthetőbbé teszik az egyes kérdéseket, és fejlesztik azt a képességedet, hogy egyedül is felismerhesd az eseményekben és történésekben rejlő üzeneteket.

2. Párkapcsolatok

Általános tudnivalók

Van értelmük a párkapcsolatoknak? Ezen a kérdésen már több filozófus is törte a fejét. Ha igennel válaszolunk rá, azonnal felvetődik egy másik kérdés: „Mi az?”

Ahogyan az életben minden, úgy a kérdések megválaszolása is mindig attól függ, milyen szemszögből tekintünk rájuk.

Anyagi szempontból például egy kapcsolatnak mindig van értelme. Régen elsősorban anyagi okok miatt éltek együtt az emberek, és bár ez mára elveszítette a jelentőségét, adózási szempontból még ma is a házasság az együttélés legelőnyösebb formája.

Egy másik nézőpontból vizsgálva a párkapcsolatok rendkívüli módon gazdagítják az életünket, hiszen biztonságot, gyengédséget és bizalmat nyújtanak – csupa olyan dolgot, amit fontosnak tartunk, és amitől jól érezzük magunkat.

Ebben a könyvben egy sokkal nagyobb összefüggésben világítunk rá arra a kérdésre, hogy mi a párkapcsolatok értelme. Nem csupán a kapcsolatokat vizsgáljuk, hanem a mögöttük rejlő általánosabb kérdést is: „Mi értelme az életnek?” Természetesen ezt a kérdést is többféle szempontból közelíthetjük meg – a következő oldalakon az emberek szemszögéből fogjuk megvizsgálni, és így próbálunk közös nevezőre jutni.

Kezdjük mindjárt az emberek egyik legalapvetőbb közös nevezőjével! Ki merem jelenteni, hogy minden ember arra törekszik, hogy boldog legyen. Lehet, hogy egyesek más kifejezést használnának a „boldogság” szó helyett – például az elégedettséget, az örömöt és így tovább –, a lényeg azonban, hogy mindenkiben munkálkodik egy vágy, bárhogy is nevezi azt.

A saját lehetőségein belül mindenki azzal a céllal gondolkodik és cselekszik, hogy boldog legyen. Olyan dolgokat tesz, amelyektől boldogságot remél, és kerüli azokat a helyzeteket, amelyekről azt hiszi, hogy nem teszik boldoggá. Az ebből eredő cselekedetek nagyon eltérőek lehetnek: míg egyesek mindent beleadnak, sokat dolgoznak vagy aszkétákká válnak, hogy elérjék a vágyott állapotot, mások meg vannak róla győződve, hogy a célba nem hatalmas erőfeszítések árán juthatnak el – ők csak azt próbálják megtenni, ami nem jár fáradsággal, ami nem esik nehezükre, és ami nem okoz nekik fájdalmat. Megint mások feladják, és már nem hiszik, hogy tevékenyen hozzájárulhatnának a boldogságukhoz. Arra várnak, hogy majd történik velük valami, és boldogtalan áldozatnak érzik magukat.

Az emberek szempontjából (és ez a könyv kizárólag ezzel foglalkozik, hiszen emberek vagyunk) tehát az élet értelme az, hogy boldogok legyünk.

Az ember minden ereje és minden cselekedete végső soron ebből a vágyból fakad, és valamennyi vallás és filozófia egy olyan utat próbál mutatni, amelynek a végén ennek a vágynak a beteljesülése áll. Még akkor is, ha nem „boldogságnak” nevezik, hanem más névvel illetik, például tökéletességnek, egységnek, Istennek vagy nirvánának hívják. Ezeket a fogalmakat olyan emberek alkották, akik már elérték ezt a célt, és megpróbálták leírni nekünk valahogyan. Ezzel azt próbálták a tudomásunkra hozni, hogy ezeket a fogalmakat csak akkor érthetjük meg, ha már mi magunk is elértük ezt az állapotot. Sajnos ezt sokan félreértik, és még ma is Istenről, egységről és nirvánáról beszélnek.

Induljunk ki tehát valami olyasmiből, amihez minden embernek köze van, és amit mindenki érezhet, ne pedig olyasvalamiből, ami kizárólag elméleti dolog, és csak elidegenít minket saját magunktól. Amit a filozófiák és a vallások végső soron közölni akartak velünk, az az, hogy a végén – bármikor is jön el ez a vég – mindannyian elérhetjük és el is fogjuk érni a célunkat. Ami a cél elérésének bizonyosságát illeti, néhány vallás és irányzat sajnos olyan változásokat is becsempészett a tanaiba, amelyek a vágyott cél elérését meghatározott feltételekhez kötik; szerintük csak akkor lehetünk boldogok, ha teljesítjük ezeket a feltételeket. Ha nem, a pokolba vagy valami hasonlóan kellemetlen helyre kerülünk. Az idők során a feltételek folyamatosan változtak, alkalmazkodtak az adott körülményekhez, illetve elsősorban az emberek igényeihez.

Valamennyi filozófia, vallás és irányzat ereje és ajándéka abban a közös kijelentésben, hitben és reményben rejlik, hogy mindannyian el fogjuk érni a célunkat. Ez a kijelentés erősíti a vágyunkat és a hitünket, és arra ösztönöz, hogy ne adjuk fel a keresést. Egyike azoknak a fontos tényezőknek, amelyek továbbsegítenek minket a boldogság felé vezető úton.

A fent említett változások azonban hatalmas pusztítást is végeztek egyes vallásokban és irányzatokban: a feltételek ügyes becsempészése révén elhitették az emberekkel, hogy hibázhatnak. A hibázás lehetősége pedig lassítja az embereket az előrehaladásban, hiszen ők folyamatosan arra törekednek, hogy semmi se álljon az útjukba. Túl fontos számukra a cél ahhoz, hogy megkockáztassanak egy hibát, amely miatt nem lehet részük boldogságban, sőt a végén még pokolra is kerülhetnek miatta. Ezért még mielőtt elkövethetnének egy hibát, inkább nem tesznek semmit, mert biztosak akarnak lenni abban, milyen következményekkel jár a következő lépésük. Ennek azonban csak kételkedés, habozás, közöny és megtorpanás az eredménye. Ezzel az a probléma, hogy elméletben soha nem tudhatjuk, mi fog történni velünk, tehát folyamatosan egy helyben toporgunk, és mindenütt válaszokat keresünk a kérdéseinkre, hogy végül újra magunkba nézzünk, és újra saját magunkban keressük a válaszokat.

Ha tehát úgy érezzük, hogy beteljesült a vágyunk, teljesen mindegy, milyen ez az állapot, vagy minek nevezzük. Ez az, amit akartunk, és csak az ilyen életet nevezhetjük értelmes életnek.

Ha abból indulunk ki, hogy a párkapcsolatoknak is van értelmük, és az nem mond ellent az élet értelmének, akkor csak az lehet az értelmük, hogy hozzásegítsék az embert a boldogsághoz. De miben rejlik az ember boldogsága? Mit jelent az, hogy beteljesül a vágyunk?

Mint már utaltam rá, erre a kérdésre nem létezik kielégítő és hasznos válasz, hiszen amíg nem érjük el a célunkat, nem is érthetjük meg, mit jelent ez az állapot. De akkor mégis miért foglalkoztat minket annyira ez a kérdés? Talán mert felbukkan bennünk a kétség, hogy a boldogság nem egészen olyan, mint amilyennek elképzeltük? Részben valóban ezért, pedig akik egyszer már elérték ezt a célt, csak megerősíteni tudják a belé vetett bizalmunkat. Ennek a kérdésnek a megválaszolásától elsősorban azt reméljük, hogy megtudjuk, miként juthatunk el célunkhoz, a boldogsághoz; hogy megtudjuk, mit kellene tennünk, és mit kellene elhagynunk. E mögött tulajdonképpen az a félelem húzódik meg, hogy nem a helyes utat járjuk, zsákutcába kerültünk, vagy felesleges kerülőket teszünk – egyszóval az, hogy rosszul cselekszünk.

A boldogsághoz vezető úttal ugyanaz a helyzet, mint a céllal. Sokszor nem értjük meg pontosan, mire gondolnak azok, akik bölcs tanácsokkal látnak el minket. De hogyan is érthetnénk meg, ha mi még soha nem jártuk végig ezt az utat? Csak akkor érthetjük meg, ha már mi is magunk mögött tudhatjuk. A tanácsokkal éppoly kevéssé tudunk mit kezdeni, mint azokkal a fogalmakkal, amelyek a célt próbálják leírni (Isten, egység stb.), amíg nem érezzük őket magunkban.

Most térjünk vissza önmagunkhoz! Hallgatózzunk befelé! Ha érzünk magunkban egy vágyat, a hozzá vezető útnak is bennünk kell lennie valahol. De nem pont erre tanítanak a filozófiák és a vallások is? Ha nem akarjuk látni, természetesen el is fordulhatunk ettől az úttól, de attól még továbbra is bennünk marad. Vizsgáljuk meg, mi is rejlik bennünk pontosan – például a vágyunk, egy érzés arra vonatkozólag, hogy mit akarunk. De más érzések is jelen lehetnek, például éhség, fáradtság, tettvágy vagy düh.

Sokan teszik fel maguknak azt a kérdést – talán azok is, akik már sokszor és sokáig keresgéltek magukban –, hogy hol találhatnak rá magára az útra. Pedig már meg is találták! Csak annyit kell tennünk, hogy érezzük és elfogadjuk, ami bennünk rejlik. Lehet szó gondolatokról, dühről, örömről, haragról vagy háláról; mindegy, mit találunk, csak annyit kell tennünk, hogy észleljük és elfogadjuk. Ez minden! Szabad lényként döntöttünk úgy, hogy meg akarunk tapasztalni valamit, aminek nem is kell feltétlenül a tudatában lennünk. Ha megtapasztaltuk és átéreztük, a cél, amelyet teremtettünk, be is teljesült. Ekkor újra eldönthetjük, mit akarunk átélni, és elölről kezdődik a körforgás. Ez egy játék.

Ha már nem akarunk átélni valamit, mert például megváltoztattuk az álláspontunkat vagy a véleményünket, akkor ellenállást tanúsítunk, és tiltakozni kezdünk a meglévő körülmények ellen. Kikerülünk az élet áramlásából, amely minden szenvedés okozója: ilyenkor pontosan az ellen tiltakozunk, amit mi magunk választottunk. Pedig amíg nem éltünk át és nem éreztünk át valamit, feloldani sem tudjuk. Továbbra is elkísér minket, és újra meg újra előtérbe kerül, hogy beteljesítse eredeti szándékát.

Ha mindent elfogadunk, ami körülvesz minket, és arra is készen állunk, hogy önként átéljük, valamennyi problémánk feloldódik. Erre utal az a bibliai tanítás, hogy „legyetek őszinték”, de ugyanezt fejezi ki Jézus másik tanítása is: „… és az igazság szabaddá tesz benneteket.” Ami valóban létezik, az az igazság. És az, amit magunkban észlelünk, valóban jelen van, csak arra vár, hogy átérezzük. Az igazság mindig nagyon egyszerű. Semmi különöset nem kell tennünk – ez az útja vágyaink beteljesülésének. Akkor mégis mi választ el ettől?

A bennünk rejlő dolgok közül sok mindent nem akarunk érezni. Nem akarjuk, hogy ilyesmi legyen bennünk, elutasítjuk hát a gyűlöletet, az agressziót, a türelmetlenséget, de az erőt és a hatalmat is. Hogy mit fogadunk el magunkban, vagy mit nem, és mit utasítunk el, azt az arról szóló elképzeléseink határozzák meg, hogy milyennek kellene lennünk, illetve hogy mi a jó és a rossz.

Pedig valamennyi tulajdonságot magunkban hordozzuk, és amíg értékeljük őket, és válogatunk, melyiket akarjuk, és melyiket nem, elnyomjuk egy részünket. Ez az elnyomás fárasztó, és szenvedéshez vezet.

Vágyaink beteljesülésének a lehetőségét magunkban hordozzuk. Ha azonban csak az egyik részünket vagyunk hajlandók elfogadni, boldogságunknak is csak egy részét fogadhatjuk el. Az lenne a feladatunk, hogy mindent elismerjünk, ami bennünk található. Ez fejeződik ki abban az újra és újra felbukkanó kérdésben is: „Ki vagyok én valójában?” E kérdés mögött semmi más nem rejlik, mint önmagunk keresése. Annak a résznek a keresése, amelynek nem vagyunk tudatában, amelyet elnyomunk, és amelyről nem akarunk tudomást venni.

Mindenütt ezeknek a fontos kérdéseknek a válaszait keressük, és közben nem vesszük észre, hogy ideális tanítónk maga az élet. Ha kifelé figyelünk, észrevehetjük, mely részeinket utasítjuk el, és melyeket fogadtuk el. Mindaz, amit másokban elutasítunk vagy nem találunk jónak, csak azt mutatja, mi az, amit saját magunkban nem találunk jónak, vagy amit nem akarunk látni magunkban. Másokban azonnal észrevesszük ezeket a dolgokat, mert azt hisszük, nincs hozzájuk közünk. Micsoda tévedés!

Mindnyájan ismerjük azt a jelenséget, hogy egyes helyzetektől néha a falra tudnánk mászni, máskor azonban tökéletesen közömbösen érintenek; régen zavartak bizonyos tulajdonságok és viselkedésmódok, ma azonban már egyáltalán nem csinálunk problémát belőlük. Ez is egyértelműen azt bizonyítja, hogy kizárólag rajtunk múlik, hogyan hatnak ránk bizonyos helyzetek vagy emberi tulajdonságok. A másik ember mindig csak a figyelmünket hívja fel egy bennünk is meglévő tulajdonságra.

Érdekes megfigyelni, hogy ha egy tulajdonság már nem zavar minket, illetve csak jóval később kezd zavarni, hajlamosak vagyunk rá, hogy észre se vegyük: ez is arra utal, hogy az okozat, azaz mások ránk gyakorolt hatásának az oka egyértelműen bennünk rejlik.

Ha alaposabban és őszintébben vizsgáljuk meg a kérdést, azt is megértjük, miért nem jövünk ki néha másokkal. Azok az egészséges életmódot folytató emberek például, akik a mi szemünkben már fanatikusnak tűnnek, csak azért zavarnak minket, mert lelkiismeret-furdalást ébresztenek bennünk, vagy mert emlékeztetnek a saját fanatizmusunkra. Különben éppúgy észre sem vennénk őket, akárcsak az egészségtelenül élőket. Sokakat zavarnak azok az emberek, akik nem foglalkoznak a külsejükkel – általában azért, mert a saját hiúságuk nem engedné meg, hogy hasonlóan viselkedjenek. Miért idegesít egyeseket, ha valaki kendőzetlenül kimondja, amit gondol? Azért, mert ők nem elég bátrak hozzá.

A másik ember mindig csak azt mutatja meg nekünk, ami bennünk zajlik. A másikra irányuló agressziónk mindig önmagunk felé irányul. A türelmetlenségünk, a gyűlöletünk vagy a haragunk oka mindig saját magunkban keresendő. Ma már széleskörűen ismert és elfogadott tény, hogy azok az érzések, amelyektől nem érezzük jól magunkat, előbb vagy utóbb testi betegségekhez vezetnek.

Azok a tulajdonságok, amelyeket magunkban elfogadtunk, másokban sem fognak zavarni. Aki felismerte és elfogadta saját megbízhatatlanságát, másokban is el fogja fogadni.

Az éremnek természetesen van egy másik oldala is, ezt azonban csak ritkán említik meg, pedig ugyanaz az elv működteti. A környezetünk nem csupán létünk egyik aspektusát tükrözi felénk. Nem csak azt, amelyet kellemetlennek érzünk, hanem létünk valamennyi aspektusát. A tudatalattinkban nemcsak olyan tulajdonságok és képességek rejlenek, amelyekről jelenlegi életszemléletünkkel a legszívesebben tudomást sem vennénk, hanem olyanok is, amelyeket egyértelműen pozitívnak neveznénk. Lelkesedünk egyes emberekért, és azt mondjuk, hogy szeretjük őket, ha a mi szempontunkból szimpatikus tulajdonságokkal és adottságokkal rendelkeznek. Megpróbálunk a közelükben lenni, talán rájuk is akaszkodunk, és magunkhoz láncoljuk őket, hogy mi is rendelkezzünk ezekkel a tulajdonságokkal. Bár ezt gyakran szeretetnek nevezzük, ha őszinték vagyunk, rá kell jönnünk, hogy nem más, mint irigység. Nehezünkre esik az irigyelt tulajdonságokat a saját lehetőségeinkként is elfogadni. Nem hiszünk abban, hogy hozzánk is tartozhatnak, hogy bennünk is megtalálhatók, hogy mi is megérdemeljük őket, és hogy valóban beilleszthetjük őket az életünkbe.

Hisszük vagy sem, a körülöttünk lévő világ az egész létünket visszatükrözi. Ha rajongunk bizonyos emberekért, szeretjük a tulajdonságaikat és jellemvonásaikat, akkor is saját létünk tükrébe nézünk – még akkor is, ha ezt nem akarjuk tudomásul venni. Mindent magunkban hordozunk – minden „negatívumot” és minden „pozitívumot”, tudatosan vagy tudattalanul.

Mindenfajta ítélkezés annak a jele, hogy még nem fogadtuk el magunkban valamely részünket. Az ellenállásunk, az elutasításunk és a kritikánk mindig saját magunk ellen irányul. Minden „akarom” és minden „szükségem van rá” a saját képességeink el nem ismerése. A külvilág csak a saját létünk, lényünk tükörképe: azt mutatja meg, miben nem vagyunk még „egészek”, és segít, hogy azzá váljunk. Segít, hogy mindennel „eggyé váljunk”, hogy elfogadjuk egész létünket, és megvalósítsuk a bennünk rejlő lehetőségeket. Hogy beteljesítsük a vágyainkat, és boldogok legyünk!

Minden kapcsolat elősegíti, hogy észrevegyük, melyik részünket nem fogadtuk el még teljesen. Ez az a cél, amely a párkapcsolatokban is az első helyen áll: észrevenni, kik vagyunk valójában.

Gyakran hajlunk arra, hogy kerüljük a kellemetlenségeket, és ezért elkerüljünk bizonyos embereket. Ezáltal természetesen attól a lehetőségtől is megfosztjuk magunkat, hogy fejlődhessünk általuk. Abból indulunk ki, hogy mindig a másik ember a felelős azért, hogy jól vagy rosszul érezzük-e magunkat. Pedig mi vagyunk azok, akik nem boldogulunk a másik természetével, cselekedeteivel és viselkedésével. Zavar minket valami, és rossznak, helytelennek vagy hibásnak ítélünk valamit.

Sokan egyáltalán nincsenek tisztában ezzel a ténnyel, és másokra vetítik azt, ami bennük található. „Megsértettél!” „Csalódtam benned, és becsaptál!” „Te vagy a hibás!” „Boldogtalanná teszel!” Vagy egészen más formában: „Óvatosnak kell lennem, nehogy megsértsenek, becsapjanak, vagy csalódjak valakiben!” Ezek az emberek áldozatnak érzik magukat, és a sorsra bízzák, kivel találkoznak, ahogyan azt is, hogy elég „szerencsések”-e ahhoz, hogy megtalálják a megfelelő partnert. Pedig mi felelünk azért, hogy a megfelelő kapcsolatokat és párkapcsolatokat vonzzuk magunkhoz. Éppen ezért mindig „a megfelelő emberrel” hoz minket össze a sors. Legyen szó a szerelmünkről, a kollégánkról, a barátunkról vagy az ellenségünkről, mindig mi választjuk ki ezeket az embereket, hogy megmutassanak nekünk valamit, hogy segítsenek nekünk a „fejlődésben”, hogy egyre több tulajdonságunk kerüljön a felszínre, és felismerjük, kik is vagyunk valójában.

Ez a célja az életünknek, és ez az, amit igazán akarunk: észrevenni, kik vagyunk valójában, és azzá lenni.

Az a bennünk rejlő hatalom, amely tisztában van ezzel, olyan emberekkel és partnerekkel hoz össze minket, akik a leghatékonyabban szolgálják ezt a célt. Ez a hatalom nem ismeri a „jó és rossz”, a „helyes és helytelen” fogalmát. Olyannak látja a dolgokat, amilyenek, és nem használja az úgynevezett „beskatulyázás” módszerét. Ezt akarja velünk is megláttatni, hogy többé ne utasítsunk el olyan dolgokat, amelyek végső soron hozzánk is tartoznak. Az ellenállásunkkal csak a fejlődésünket akadályozzuk. Pontosabban ez nem teljesen igaz, a fejlődés ugyanis sohasem áll meg, hiszen a bennünk található hatalom, nagyobb önmagunk nem értékel és nem szelektál. A fejlődésünket nem akadályozhatjuk; az egyetlen, amit tehetünk, hogy kínszenvedésként éljük meg. Mivel ezt nem akarjuk átélni, tovább folytatjuk az ítélkezést és az ellenállást. Ez az oka minden szenvedésnek. Ha önként élnénk át valamennyi élethelyzetet, és feladnánk az ellenállásunkat, azt is belátnánk, hogy sem „jó és rossz”, sem „helyes és helytelen” nem létezik. Eggyé válnánk ezzel a magasabb szintű tudatállapottal, amely nem értékel, amely egyértelműen több képességgel rendelkezik, és amelynek nagyobb befolyása van külvilágunk alakulására, mint nekünk.

Ez az átmeneti folyamat teljesen természetes, és valamennyien a hozzá vezető utat járjuk. Minél messzebbre jutunk rajta, annál higgadtabban reagálunk az úgynevezett külső körülményekre. Minél kevesebb bennünk a félelem, annál erősebb lesz bennünk az a képesség, hogy befolyásoljuk a külvilágunkat. Mi vagyunk a világunk teremtői, és egyre inkább a világunk tudatos alakítói leszünk.

Ha figyelembe vesszük ezeket az összefüggéseket, azt is belátjuk, milyen nagy szerepet töltenek be a párkapcsolatok a fejlődésünkben. Egy párkapcsolat a szerelemmel kezdődik, egy olyan szakasszal, amikor csak a legjobb oldalát látjuk a másiknak, és semmi nincs, ami eltántoríthatna minket tőle. Ebben az időszakban jön létre a meghittség és a bizalom.

Aztán szép lassan azokat a tulajdonságokat is kezdjük észrevenni, amelyeket nem szeretünk annyira. A köztünk lévő kötődés azonban addigra már olyan erős, hogy semmi sem teheti tönkre. Inkább szembenézünk azokkal a kellemetlenségekkel, amelyeket egyébként kerülnénk. Minél erősebb a kötődés, annál több konfrontációt bírunk elviselni. Ez az egyik legnagyobb értéke a párkapcsolatnak – sokak számára ez a legintenzívebb tanulási folyamat.

ÉDESVÍZ WEBÁRUHÁZ
AKCIÓK • INFORMÁCIÓK

csomagkuldo@edesviz.hu
00-36-1-320-3642
www.edesviz.hu

ÉDESVÍZ KÖZÖSSÉG
ÉRDEKESSÉGEK • KÖNYVRÉSZLETEK • JÁTÉKOK

A mindennapokra!

ÉDESVÍZ KIADÓ

ÉDESVÍZ MAGAZIN
EZOTÉRIA • SPIRITUALITÁS • ÉLETMÓD

Interjúk a szerzőkkel, érdekességek a könyvtémákról csak nálunk!

www.edesviz.hu