BRANDON BAYS

Jelenlét

Szabadítsd fel rejtett lehetőségeidet!

ÉDESVÍZ KIADÓ
BUDAPEST

A fordítás az alábbi kiadás alapján készült:

Brandon Bays / Freedom Is

Hodder HeadLine PLC, 2006

Fordította

Szilágyi Katalin

Szerkesztette

Szilasi Éva

Második, javított kiadás

A könyv az Édesvíz Kiadó gondozásában először 2006-ban jelent meg

Copyright © Manifest Abundance Ltd., 2005

Hungarian translation © Szilágyi Katalin, 2006

Hungarian edition © Neemtree Corporation AG., 2015

Cover design © Neemtree Corporation AG., 2015

Minden jog fenntartva. A könyv – a kiadó írásos jóváhagyása nélkül – sem egészében, sem részleteiben nem sokszorosítható vagy közölhető, semmilyen formában és értelemben, elektronikus vagy mechanikus módon, beleértve a nyilvános előadást vagy tanfolyamot, a hangoskönyvet, bármilyen internetes közlést, a fénymásolást, a rögzítést vagy az információrögzítés bármely formáját.

ÉDESVÍZ KIADÓ, BUDAPEST

Felelős kiadó Novák András igazgató

Főszerkesztő és műszaki vezető Melher Viktor

Borítót készítette Édesvíz Kiadó Kft.

Elektronikus változat: Békyné Kiss Adrien

ISBN 978-963-529-339-1 (epub)

ISBN 978-963-529-340-7 (mobi)

Kedves Olvasó!

Az Édesvíz Kiadó célja megalakulása, 1989 óta, hogy útmutatást, támaszt, kihívást nyújtson azoknak, akik a tudatos önismeret és önfejlesztés egész életen át tartó útjára léptek. A Kiadó csapata azóta is minden nap azon dolgozik, hogy megtaláljuk és megjelentessük azokat a könyveket, amelyek céljai elérésében (vagy keresésében) leginkább segítik Önt.

Ahogy az élet minden területén, könyvkiadói hivatásunkban is a megújulás, az innováció az egyik legfontosabb szempont.

Elkötelezettek vagyunk a nyomtatott és az elektronikus könyvkiadásban egyaránt. Ezért használjuk ki az ebook kínálta lehetőségeket is: ezzel a XXI. századi technikával környezetkímélőbben és az Ön számára is olcsóbban tudjuk eljuttatni Önhöz azt, amit szeretne, mint a nyomtatott verzióval. Ráadásul a régi, boltokban talán már nem is kapható könyveinket digitálisan ismét megtalálhatja.

Az olvasás élménye és szeretete az Édesvíz Kiadó hitvallása: legyen az nyomtatott vagy elektronikus, megvásárolt vagy illegálisan letöltött. Lényeg, hogy az Üzenet, a Könyv eljusson Önhöz.

Ugyanakkor mire Ön ezeket a sorokat olvassa, addigra akár ezernél is több órányi munkánk és jelentős kiadásaink vannak a megjelentetésben.

Ezért hálásan megköszönjük, ha könyvünket illegális letöltés helyett megvásárolja, és ezzel hozzájárul Kiadónk fenntartásához és további könyvek kiadásához. Cserébe mi igyekszünk minden kiadványunkat egyre könnyebben és olcsóbban elérhetővé tenni az Ön számára.

Szívesen fogadunk minden visszajelzést, amelyet megfontolva még többet tehetünk azért, hogy Ön, kedves Olvasó, elégedett legyen Kiadónkkal és könyveinkkel.

Köszönjük együttműködését!

Jó olvasást kíván:

Novák András

alapító tulajdonos

Kapcsolat:

szerkesztoseg@edesviz.hu

www.edesviz.hu

Bevezetés

Ez a könyv azért született, hogy a szabadság valós, élő élményével ajándékozzon meg. Erőteljes hívás mélyen önmagadból: vár, hogy hazatérj a kegyelem határtalan jelenlétébe, amely mindig itt van. Ez az írás nem könnyű, gyors olvasmány, ahonnét összecsipegethetsz még egy kis tudásmorzsát, még néhány anekdotikus csemegét: a végtelen fenséges megtapasztalását kínálja neked. Meghívás arra, hogy elengedd magad, s csendben megnyugodva, mélyen megnyílj a jelenlét előtt, amelynek nincs szüksége szóbeli kifejezésre – itt található, a szavak között. Ha most megállsz… szünetet tartasz… és lecsendesedsz, érezni fogod magad körül azt az erőt, amely befelé húz, önmagadba, az ott várakozó szótlan bölcsességhez. Ez a jelenlét önnön lényeged. Hatalmas, szabad és tökéletesen teljes, egész. Óriási, még meg nem született lehetőség, telve kreativitással, zsenialitással és bölcsességgel – bármit képes létrehozni. Lüktet benne az éltető kegyelem, mindig jelen van, és folyamatosan elérhető. Ebben a könyvben megtalálod, hogyan nyithatsz természetesen és könnyedén e tökéletes jelenlétre; eszközöket kapsz, hogy eltakaríthasd a megtapasztalás útjában álló esetleges akadályokat, s mindezt nagyon is valóságos, gyakorlati, könnyen megvalósítható módon.

Ez a könyv nem a szabadságról szól. Vontatókötél, amely behúz téged, bele a végtelenbe, saját belső lényeged határtalan jelenlétébe.

Olvasás közben kísérletezz, tapasztald meg az olvasottakat. Idd be a szavakat, ízlelgesd őket, hagyd, hogy elcsábítsanak, hogy visszhangozzanak egész lényedben. Hagyj időt magadnak, hogy átjárjon a mondatok közötti szünetekben rejlő nyugalom és csend.

Az ott lévő csend a végtelen ölelésébe hívogat. Ebben a pillanatban is hív. Állj meg hát… lélegezz… Egész lényeddel hallgasd. A hívás ismerős. Már régóta tudsz róla. Saját lényeged hív, hogy hazatérj!

A könyv minden egyes fejezete lényeged más és más vonatkozásában merít meg. Bár valójában nem lehet egyetlen szóval leírni ezt a határtalan jelenlétet, de vannak különböző tulajdonságok, amelyek belőle származnak. Ahogyan a rózsa illata sem maga a növény, így van ez a kegyelem különböző vonatkozásaival is. Bár maga a kegyelem szótlan, időtlen, végtelen állapot, egyetlen jellemvonással meghatározhatatlan és leírhatatlan; jelenléte mégis a rózsához hasonlóan illatozik. A meghívás most arra szól, hogy engedd el magad, és vessz bele az egyes fejezetek illatába, hagyd, hogy a szabadság a maga teljes szépségében átöleljen, és engedd, hogy a mély tanítás könnyedén, önmagadból merüljön fel.

Az egyes tanításokat vezetett meditáció, belső szemlélődés, gyakorlat vagy elmélkedés követi, amelynek célja, hogy segítsen még jobban megnyílnod – hogy közvetlen és tapasztalati módon vonjon be a hatalmas ölelésbe. A feldolgozó munka egy része nagyon mély és alapos, máskor az elmélkedés mindössze néhány percet vesz igénybe.

Minden egyes megtanult eszköz tovább dolgozik majd benned a nap további részében, s így még jobban elmélyül benned a béke, és jobban érzed majd a kapcsolatot önmagaddal és a környezetedben élőkkel.

Ez a belső, gyakorlati jellegű munka könnyen alkalmazható, és a hétköznapi életedbe is minden erőfeszítés nélkül beilleszthető.

Amikor már sikerült a maga egészében megtapasztalnod ezt a könyvet, lehet, hogy kedvet kapsz a rendszeres, napi belső munkához. Véletlenszerűen is belelapozhatsz: hagyd, hogy tudatod a lapra koncentráljon, és kérd, hogy bensőd vezéreljen. Olvasás közben elengedett, kiterjesztett tudattal kövesd a szavakat: hallgass mögéjük, hagyd, hogy tehessék a dolgukat, és engedd, hogy önnön lényeged e különleges minőségének ölelésében pihenj. Ahogy megnyílsz, mélyebb bölcsességed a legnagyobb természetességgel tárja majd fel önmagát.

Amint hagyod, hogy a könyv dolgozzon rajtad és megváltoztassa az életed, az írás valódi, élő, lélegző tanítássá válik. Dönthetsz úgy, hogy mindennap tizenöt percet áldozol arra, hogy csendben önmagaddal lehess; és hagyod, hogy belső bölcsességed újabb tanulságokkal, mélyebb tanításokkal lepjen meg, valahányszor felnyitod a könyvet.

Elolvasol egy bekezdést, majd megállsz, és hagyod, hogy beléd ivódjon; ilyenkor megnyilatkozhat előtted, hogy a saját életedben miként működik most az a bizonyos tulajdonság.

De az is előfordulhat, hogy hirtelen ráeszmélsz, hogyan tudna téged segíteni a gyógyulásban, vagy egy speciális helyzet megoldásában. Ahogy a szavak lényedbe ereszkednek, tökéletes tisztánlátást hozó, mély nyugalmat érzel majd, amelynek ugyanakkor céllal telített, irányadó jellege van. Érzed, hogy belső hangod vezérel. Ha a hang erre szólít, nyugodtan lapozz előre a fejezet végére, és láss hozzá az alapos feltáráshoz vagy a felfedező folyamathoz, amely segít majd élményed elmélyítésében és a megértésben.

Valahányszor megnyílsz saját lényeged számára, az mindig olyan lesz, mintha először tennéd, hiszen a kegyelem állapota mindig friss és mindig új. Lehet, hogy már belevetetted magad, és az első laptól az utolsóig megtapasztaltad a könyvet, mégis, valahányszor kinyitod, valami váratlan, valami új tárul fel előtted. A felmerült új élmény a szinkronicitás alapján tökéletesen illeszkedni fog életed adott pillanatához.

Egyetlen meditáció, önelemzési vagy elmélkedési gyakorlat sem lesz kétszer ugyanaz; ha kellő ártatlansággal nyílsz meg előttük, és bízol önmagadban, mindig új, mélyebb és fontosabb bölcsesség tárul fel előtted. Előfordulhat, hogy az új megértés szavak formájában jelentkezik – máskor pedig szavak nélkül, mély, belső tudásként észleled.

Ahogy egyre jobban beletanulsz a szabad megnyílásba, ahogy egyre teljesebb a bizalmad, a könyv lassan olyan lesz számodra, mint egy kedves barát vagy egy spirituális társ, aki hív, hogy hazatérj önmagadba, s egyben bátorít, hogy érezd át, tapasztald meg az állandóan jelen lévő kegyelem ölelését. Ez a könyv kaland és utazás, a szó legigazabb értelmében: tele felismerésekkel, a végtelen megtapasztalásával, tisztító jellegű, belső munkával, sok-sok mély, irányított meditációval és teljes megnyílásra késztető elmélkedési feladatokkal. Rengeteg inspiráló történetet találhatsz benne, amelyek segítik a mélyebb megértést. A gyakorlatban jól használható technikákat pedig életed minden területén alkalmazhatod.

E könyv végső célja az, hogy könnyed, erőfeszítés nélküli, kegyelemmel és örömökkel teljes folyamattá alakítsa életed. Megtanít arra, hogy hétköznapi helyzetekben miként használd saját bölcsességedet nagyon is praktikus és egyszerű módon. Megadja számodra azokat az eszközöket, amelyeknek a segítségével hálával, szeretetben és szabadságban élheted meg az élet kalandját.

Ez a könyv utazás önmagadba – a határtalan szabadságba, hiszen ez az igazi valód.

Őszintén kívánom, hogy beleszeress ebbe a jelenlétbe, és a kegyelem csodálatos ölelése csak még mélyebbre csábítson.

Az erőlködés nélküli létezés az a fennkölt jelenlét, amelyet betölt a kegyelem. Teljes, szabad és tökéletesen könnyed s nem követel semmit. Csak hagyd magad ellazulni bízni megnyílni és könnyedén beleereszkedni az erőlködés nélküli létezésbe.

Erőlködés nélkül létezni

Legjobb talán az erőlködés nélküli létezéssel kezdeni utazásunkat, hiszen ez a kegyelemnek a végtelen minden vonatkozásában jelen lévő, lényegi tulajdonsága. Valahányszor megnyílsz önmagad végtelen jelenlétére, mindig az erőlködés és erőfeszítés nélküli jelenlét az, amely könnyedén, kecsesen elirányít oda. Az egyetlen út, amely tudásom szerint a megvilágosodott tudatállapothoz vezet: az erőlködés nélküli létezés állapota.

Miért ne vágjunk hát bele most rögtön? Beszéd helyett bízzunk inkább a közvetlen megtapasztalásban.

Végy egy mély lélegzetet… és engedd ki… Majd egy újabbat… és engedd ki a levegőt… Engedd, hogy egész lényed ellazuljon, ahogy tökéletesen belehelyezed magad az itt következő jelenetbe, mintha valóban most történne meg veled. Hagyj szünetet a mondatok között, hogy megnyílhass és érezhesd, milyen is valóban benne lenni ebben a helyzetben. Képzeld el, milyen lenne, ha te lennél a történet főszereplője…

*

…Az óceánban úszol, minden erődet megfeszítve küzdesz, hogy a felszínen maradhass. Minél inkább küzdesz, annál kevésbé érzed magad életerősnek. Minden egyes erőfeszítés egyre jobban kimerít. Harcolsz az ellen, ami van, és úgy véled, hogy az a megoldás, ha még jobban erőlködsz… egész lényeddel nyúlsz, kapkodsz, egész testeddel küzdesz, minden idegszáladdal koncentrálsz, minden energiáddal csak arra figyelsz, hogy a víz felszínén maradj… az életedért harcolsz. A harc egyre őrjítőbb. Felmerül benned a gondolat, hogy teljességgel hiábavaló az egész, de megérted, hogy nem adhatod fel semmiképp. Még nagyobb sebességbe kapcsolod az elméd, és minden erőddel harcolsz. Eszeveszetten folytatod a küzdelmet.

Egy kedves ember mentőövet dob feléd, de úgy esik, hogy éppen nem éred el. A biztonság csak egy pár karcsapásnyira van, bárcsak meg tudnád időben ragadni. Bizonyos vagy benne, hogy az egyetlen lehetséges út a plusz erőfeszítés, így lényed minden idegszálát munkára fogva, kétségbeesetten igyekszel megragadni azt, ami válasz lehet minden imádra… és tudod, hogy a békesség, a pihenés, maga az élet mindössze egyetlen karnyújtásnyira van… csak éppen nem éred el… Ha még egy kicsit keményebben próbálnád, végre a tiéd lenne a szabadság, a pihenés, a biztonság megérdemelt díja…

Ám minden egyes vad és kétségbeesett csapással csak még messzebb lököd magadtól a mentőövet. A harc tovább erősödik. Érzed, hogy elméd lassan kicsúszni készül az irányításod alól. Még egyszer összeszeded magad… hiszen minden ezen a végső, utolsó küzdelmen múlik… De minél jobban erőlködsz, valahogy annál távolabb… és távolabb… és távolabb kerül a mentőöv.

A kedves idegen végül beugrik a vízbe, és ahogy felszínre bukkan, minden mozgás leáll. Csak lebeg. Mintha meg sem mozdulna…Sőt, mintha pihenne, és csak a bizalomra hagyatkozna. A felszín alatt a lába finoman, aprókat mozdul; erőlködés nélkül tapos a vízben, kizárólag a kegyelem kecses könnyedségére hagyatkozik. A víz lecsendesedik, és a mentőöv, amelyet most már nem lökdös tovább a csapkodás, lassan odaúszik hozzá… Pihenés… bizalom… lazítás… hullámról hullámra… és a mentőöv végül ott van a kezében, gyakorlatilag mindenféle mozgás nélkül. Egy halkan elmondott imával, nagy mozdulatok nélkül átirányítja hozzád.

Ész nélkül kinyúlsz érte, mire az ismét elúszik annyira, hogy ne tudd megragadni. Elviselhetetlen ez a kétségbeesés…

Közben bátorító hang üti meg a füled:

– LAZÍTS… csak LAZULJ EL… biztonságban vagy… Bízzál! A biztonság itt van… Minden, amire szükséged lehet, már itt is van.

És ez a kedves ember, aki annyira bízik az óceánban, az életben, a kegyelemben, finoman újra feléd küldi a mentőövet.

Csak egyetlen karnyújtásnyira van. Vadul elborít a vágy, hogy megkaparintsd. Ismét elfog a késztetés, hogy villámgyorsan érte nyúlj.

– Már csak egyetlen erőfeszítés, és ott vagyok – hallod magadat, de mielőtt kinyújthatnád a kezedet, ismét meghallod az idegen hangját:

– CSAK LAZULJ EL!

És akkor történik valami Egyetlen szívdobbanás alatt. Minden ösztönös késztetés, minden beléd ültetett hiedelem és társadalmi kondicionálás ellenére, sőt, minden, valaha igaznak tartott vélemény ellenére úgy döntesz, hogy megkísérled a lehetetlent. Úgy döntesz, hogy már nem küzdesz tovább… Csak lazítasz. Kikapcsolod az elméd… feladod a harcot, és egész lényedet lecsendesíted. Érzed, ahogy ellazul a tested, és csodák csodájára a mentőöv könnyedén elindul feléd…

Mielőtt puhán a mellkasodnak ütközne, ismét történik valami. Megáll az idő… Minden mozdulatlanná merevedik… Lélegzeted lelassul és könnyűvé válik… Elméd koncentrált görcse felenged, megszűnik a legparányibb késztetés is a cselekvésre. Tested elenged minden feszültséget, és rájössz, hogy puha támaszra leltél, ott, a bizalom óceánjának közepén… A csend mozdulatlan szívében felismered, hogy minden kegyelem itt van körülötted, és támaszt nyújt. Minden béke itt van, minden pihenés itt van… És mélyen, lazán beleengeded magad a kegyelem pihentető ölelésébe…

Érzed, hogy a mentőöv a mellkasodnak ütközik… de ugyanabban a pillanatban már tudod azt is, hogy valójában nincs szükséged rá, soha nem is volt szükséged rá. Már most is biztonságban vagy, már így is egész és szabad vagy. A bizalom óceánjának felszínén lebegsz. Van mentőöv vagy nincs mentőöv… teljesen mindegy.

Egyik karoddal puhán végigsimítod a mentőöv oldalát, és körbenézel, van-e még valaki a vízben, aki szükségtelenül küszködik… és immár te magad vagy a kedves idegen.

Finom, ironikus mosoly kúszik át az arcodon, most, hogy rájöttél, milyen nevetséges őrültség az élet ellen harcolni. Ez a legnagyobb kozmikus vicc. Megérted, hogy minden, amit valaha kerestél, itt van abban a pillanatban, amikor úgy döntesz, hogy feladod a harcot, lazítasz és bízol. Ami olyan elérhetetlenül messzinek tűnt, a valóságban mindenhol, mindenben jelen van. És az a „valami, ami ott van nem messze, bárcsak elérném” hirtelen azonnal itt terem, akár egy hatalmas ölelés, és folyamatosan támogat a jelenlét óceánjában.

*

Így van ez a kegyelemmel is. Minél inkább küzdesz, harcolsz, igyekszel, nyúlsz érte, csapkodsz, minél jobban erőlteted az elméd, annál messzebbre lököd magadtól a békét, amit valójában keresel. Amint leállsz, ellazítod az elméd, pihenteted a tested, abbahagyod a küszködést, feladod a harcot, azonnal megtalálod a keresett békét az erőlködés nélküli létezés tágas jelenlétében.

A kegyelem alaptermészete az erőlködés nélküli könnyedség. A kegyelem már most is tökéletesen teljes, egész, szabad, hatalmas és nyitott. Ösztönösen tudja, hogyan gondoskodjon életed minden vonatkozásáról, és állandóan áramlásban van. Akár egy folyó, amely a víz által gömbölyűre csiszolt kövek fölött hömpölyög természetes könnyedséggel. Mégis, mintha senki nem csinálna semmit, senki nem „áramoltatná az áramlást”. Az áramlás egyszerűen csak: van. Egyszerre nagyon pihentető és felvillanyozóan életteli: imádja a kreatív teremtést. Mintha ez az áramlat pontosan tudná, mi az adott pillanatban a leghelyesebb cselekedet. Nincs benne „senki”, aki irányítaná, szervezné, dirigálná a természetes hajtóerőt. Erőlködés nélkül, könnyedén siklik át az életen.

Gyermekként annyiszor hallottuk, hogy: „Igyekezz megtenni minden tőled telhetőt!” Így aztán figyelmünk az igyekezetre irányult. Küzdöttünk, küszködtünk, harcoltunk. Sokkal jobb lett volna, ha azt halljuk: „Engedd el magad, kicsim – így is tökéletes vagy, teljes; egy hatalmas erő kíván általad teremteni – csak engedd el magad!” – akkor tényleg lazítottunk volna, megnyitottuk volna magunkat, hagytuk volna, hogy zsenialitásunk, teremtőerőnk és szeretetünk felragyogjon. Ártatlanul megnyílva hagytuk volna, hogy természetes módon felbugyogjon belőlünk saját bölcsességünk, és boldog örömmel váltunk volna a teremtés folyamatának részévé.

Sajnos azonban a legtöbbünket úgy nevelték, hogy azt higgyük: a küszködés helyes dolog, erőssé tesz, ezért bűntudatunk támad már akkor is, ha csak néhány percre lazítani szeretnénk. Ironikus módon azonban csak a teljes ellazulás állapotában válik elérhetővé valódi zsenialitásunk és kreativitásunk.

Előfordult már, hogy nagyon próbáltál visszaemlékezni valakinek a nevére, és úgy érezted, már ott van a nyelved hegyén, bárcsak eszedbe ötlene? És bármilyen erősen próbáltad, mégsem jutott eszedbe a keresett név? Aztán mi történt? Feladtad a harcot, ellazultál, nem összpontosítottál feszülten, és néhány pillanattal később, amikor elméd már teljesen megnyugodott, a név egyszerűen csak beugrott.

Így van ez a kegyelemmel is. Ha erőlteted a meditációt, igyekszel elmédet egy bizonyos ekenyomba kényszeríteni, egyetlen tárgyra szűkíted a figyelmedet, koncentrálsz és mantrákat ismételgetsz, épp az erőfeszítés az, ami távol tartja tőled az olyannyira vágyott békét. Ha viszont egyszerűen ellazulsz, beengeded tudatodba az összes zajt és hangot, és nincs más célod, mint hogy becsukd a szemed és „csak legyél”, nem érdekel, hogy eszedbe ötlenek-e gondolatok, hagyod, hogy természetesen beleereszkedj a tágas tudatosságba, érezni fogod, ahogy mélyen átjár a gyógyító jelenlét nyugtató óceánjának vize. Aztán, ahogy jönnek-mennek a gondolatok, rájössz, hogy a nyugodt mozdulatlanságot valójában nem zavarja meg semmi, ami keresztülmegy rajta.

Mihelyst ráveted magad, megragadod és elemezni kezded valamelyik gondolatodat, próbálod megérteni jelentőségét, az óceán tudatossága háttérbe szorul, egész lényeddel a gondolatra koncentrálsz. Csak akkor érezheted újra az óceán körülölelő vizét, ha úgy döntesz, nem próbálod megragadni és elemezni az elme gyártmányait – így térhetsz ismét vissza az erőlködés nélküli létezés óceánjába. Minden küzdelem, küszködés, erőlködés csak kiránt belőle. Minden elengedés, megnyílás, elfogadás és bizalom azt eredményezi, hogy egyre mélyebben és mélyebben érzed ölelését.

Hagyj fel minden tevékenységgel, csak pihenj.

Minden erőfeszítés, amellyel a meditációra készülsz, csak távolabbra löki tőled a kegyelmet. Ez az egész életre így igaz.

ÉDESVÍZ WEBÁRUHÁZ
AKCIÓK • INFORMÁCIÓK

webaruhaz@edesviz.hu

00-36-1-320-3642
www.edesviz.hu

ÉDESVÍZ KÖZÖSSÉG
ÉRDEKESSÉGEK • KÖNYVRÉSZLETEK • JÁTÉKOK

A mindennapokra!

ÉDESVÍZ KIADÓ

ÉDESVÍZ MAGAZIN
EZOTÉRIA • SPIRITUALITÁS • ÉLETMÓD

Interjúk a szerzőkkel, érdekességek a könyvtémákról csak nálunk!

www.edesviz.hu