Nick Fisher

BUMM
a gatyában

– Kényes kérdésekről kamasz fiúknak –
– részlet –

A mű eredeti címe: Living with a Willy – The Inside Story
Text copyright © Nick Fischer, 1994, 2010
First published 1994 by Pan Macmillan Children’s Books

Hungarian translation © Tóth Gábor

Kiadta a Manó Könyvek Kft., 2015
1086 Budapest, Dankó u. 4–8.
www.manokonyvek.hu

Felelős kiadó: Kolosi Beáta ügyvezető igazgató
Minden jog fenntartva.

Fordította: Tóth Gábor
Szerkesztette: Boczán Bea
Műszaki vezető: Rácz Julianna

Elektronikus könyv: Nagy Lajos

ISBN 978-963-403-076-8

Ajánló

Akárhová megyek a kamasz lányoknak írt könyvem kapcsán, mindenhol megkapom a kérdést: tudsz ajánlani hasonló könyvet fiúknak? Eddig nem tudtam mit mondani, de most itt a Bumm!

Hasonlónak épp csak annyiban mondanám a lányoknak szóló Az én testem című könyvemhez, hogy kamaszok kérdései alapján dolgozza fel a fiúk serdülőkorával és ébredező szexualitásával kapcsolatos témákat, és bátor szókimondással és őszinteséggel ír mindenről. A hangvétel viszont jóval erőteljesebb: itt nincs helye „lányos” finomkodásnak, csak határozottan, férfiasan bumm, bele a közepébe! Már a legelején a legfontosabb kérdésekkel találkozunk: A méret a lényeg? Reggel miért olyan virgonc a szerszám? Mi történt éjszaka, ha nedves a lepedő? Olvashatunk maszturbálásról, orgazmusról, ejakulációról és közben elámulhatunk azon, hogy szinte megszámlálhatatlan megnevezése van a magyar nyelvben (is) a férfiak legnemesebb szervének.

A könyv második felétől, ahogy a szexualitás témájába merülünk el, mintha kicsit finomodna a könyv hangvétele. Árnyaltabb, bensőségesebb lesz a stílus, és ha eddig voltak olyan részek, amikből érezhető volt, hogy a könyv nem Magyarországon született, itt eltűnnek ezek a különbségek. A szerző válaszai érzékenyek, megnyugtatóak, kommunikációra, odafigyelésre buzdítanak, és sok olyan féligazságról vagy épp tévképzetről rántják le a leplet, amiket a kamaszok magától értetődő tényként kezelnek. Csöppet sem kellemes, viszont (elrettentően) hasznos rész a Dorong és a doktor.

Ahogy fontosnak érzem azt, hogy kamasz lányoknak szóló könyvemet elolvassák az édesanyák, itt az édesapákat biztatnám arra, hogy mielőtt odaadják fiuknak, nézzenek bele. Biztosan sok emléket előhoz majd az apukákból, és így talán könnyebb lesz felvetni ezt vagy azt a „férfias” témát. Nekem – testtudatoktatóként és két kamasz fiú édesanyjaként – különösen érdekes volt bepillantani a fiú/férfi lélek kérdései, kétségei közé és látni, hogy ugyan más testben, más bizonytalanságokkal küzdünk, de a válaszok mégis valahogy nagyon közel vannak egymáshoz.

Hoppál Bori

1.
A fütyi-korszak

Nem könnyű egy huncut kis virslivel az alsónadrágunkban felnőni. Néha úgy hisszük, nincs is ennél jobb dolog, máskor viszont fenemód megkeseríti az életünket.

A korai években még semmi gond nincs vele – feltéve, hogy gyorsan megtanulod megfelelően használni a nadrágodon a cipzárt. Anyukád fütyinek hívja, a nagymamád szívesen segít vele célozni, amikor pisilned kell, és mindenki azt gondolja, nagyon aranyos vagy a kukacoddal együtt. Néha a strandon, vagy utazás közben, ha már nagyon ki kell menned, és félrehúzódtok a leállósávban, anyukád csak lehúzza a nadrágodat, céloz a fütyiddel, te pedig máris pisilhetsz.

Ha az arra járók esetleg meglátnak pisilés közben, és megpillantják a kis kukidat, csak kedvesen összemosolyognak és továbbállnak. Egy kócos kis ördögfióka, akinek a gatyáját bokáig letolták, mindig nagyon megkapó látvány. Sőt, vannak, akiknek ez annyira tetszik, hogy még pisilő kisfiúkat ábrázoló giccses kis porcelánfigurákat is vásárolnak.

Tizenöt évvel később azonban mindez gyökeresen megváltozik: ha például a sétálóutcán előkapnád a szerszámodat, hogy dobj egy sárgát, nagyobb bajba kerülnél, mint gondolnád. Amint céloznál a cerkáddal, a rendőrök már le is csapnának rád, és közszeméremsértés vádjával bevágnának egy cellába. Szörnyetegnek neveznének, a társadalom meggyűlölne, és még a törvénnyel is meggyűlne a bajod. Pedig ez ugyanaz a fütykös, és ugyanazt csinálnád vele, mint kiskorodban. A társadalom azonban már mindezt másként látja.

A virslid egy csapásra a szex és a romlottság mocskos és gonosz szimbólumává vált. Fura egy helyzet. Az első években még csupa móka volt az élet a fütyiddel. Amikor nagyobb lettél, belepisilted a nevedet a ropogós, fehér hóba és megmutattad a barátaidnak is, akikkel máskor azon versenyeztetek, hogy ki tud magasabbra pisilni a falra.

Aztán egyszer csak minden bonyolultabbá válik. Beköszönt a kamaszkor, és a pimasz kis túró rudi elkezd nőni és szőrösödni, habár a legtöbb fiú úgy érzi, hogy sem a szőr kiserkenése, sem pedig a pénisz növekedése nem elég gyors.

Ahelyett, hogy a cimboráidnak mutogatnád és bozóttüzeket oltanál vele, hirtelen szégyenlőssé válsz, és már nem viccelődsz a szerszámoddal. Nem hagyod, hogy anyukád meglássa, és elsüllyednél szégyenedben, ha a nagyi segítene célra tartani, ráadásul a tesiórák utáni pucér zuhanyozás is teljesen megszűnik. A fiúk inkább alsónadrágban zuhanyoznak, vagy egyáltalán nem is tusolnak, csak befújják magukat dezodorral. Mindezt azért teszik, mert a péniszük befolyásolni kezdi a gondolataikat. Ugyanis az eddig hasonló szerszámmal rendelkező fiúk nagyon eltérő mértékű változáson mennek át, és azok, akik úgy érzik, hogy nem elég szőrösek vagy nagyok odalent, szégyenlősek lesznek. Azok viszont, akik saját megítélésük szerint jó ütemben fejlődnek, kissé nagyzolóssá válhatnak a csomagjukat illetően. Ôk azok, akikről „véletlenül” lecsúszik a törülköző, vagy az öltözőben csípőrázós táncot lejtve lóbálják a lécüket, csak hogy mindenki lássa, milyen új, nagyfiús játékot hozott nekik a serdülés.

Egyes fiúk esetében olyan, mintha a brokijuk hatalmas, karvastagságú, sűrű göndör szőrrel körülvett szerszámmá nőtte volna ki magát, míg másoké továbbra is rózsaszín és pelyhes. A természet olykor kegyetlen tréfát űz velünk.

Ami eddig megannyi móka és kacagás forrása volt, mikor az iskola mögötti biciklitároló falára céloztál vele, egy csapásra megnehezíti az életedet. Zavarban vagy a mérete és a fejlődése miatt, álmatlanul forgolódsz, és azon kezdesz aggódni, hogy minden rendben van-e veled.

Ráadásul, ha mindez nem lenne elég, a cerkád szabályosan öntudatra ébred. A beceneved a kamaszkor beköszöntével akár „kemény legény” is lehetne, ugyanis már egy tüsszentéstől is merevedésed lesz. Még fogmosás közben is magától kidudorodhat az alsógatyád. Ülsz a buszon, és egyszer csak feláll. Tévézel, és hopp – hirtelen feláll. Lányokra gondolsz, és már fel is állt. A földrajzleckén jár az eszed, és feláll. Nincs rá semmi oka, mégis megteszi. Ebben a korban szinte bármitől fel tud állni.

Ahelyett, hogy büszkén és elégedetten nyugtáznád, hogy a katona hibátlanul tud vigyázzban állni, még ha kissé túl gyakran is, inkább bepánikolsz. Mi van, ha valaki meglátja a dudort? Mi van, ha észreveszik, hogy merevedésed van? Ennek a lehetősége valósággal megrémiszt. Biztosra veszed, hogy ha valaki meglátná a spontán merevedésedet, az a világ végét jelentené és a társadalom életed végéig kitaszítottként kezelne. Az újságok csak erről cikkeznének, a tévéhíradó pedig élőben tudósítana az esetről: „A fiú, aki mindig készen ÁLL!” Micsoda rémálom lenne! Még az is lehet, hogy több tévécsatorna egymással karöltve egy egész sorozat dokumentumfilmet készítene rólad.

Persze mindez túlzás, de pontosan így éreznéd.

Senki sem értheti meg a dilemmádat, főleg nem a lányok. Számodra úgy tűnik, mintha a pubertás ideje alatt ők épp az ellenkezője miatt aggódnának, azaz, hogy nem domborodnak kellőképp. Azt akarják, hogy a melleik nagyok és feltűnőek legyenek. Jó, talán te is nagyobb szerszámot szeretnél, de semmiképp sem akarnád, hogy látszódjon.

A péniszed kiszámíthatatlansága és a vele kapcsolatos tabuk oda vezetnek, hogy sosem beszélsz róla. Egy léleknek sem. Inkább titokban tartod, és ezért még többet aggodalmaskodsz. De hát kivel is beszélhetnél erről? A barátaid csak kinevetnének, és később ellened fordítanák a saját szavaidat és félelmeidet, hogy jól leégessenek. Anyukád úgysem értené meg, apukáddal pedig nem könnyű beszélni, pláne nem egy ilyen kényes témáról. Szóval inkább csendben emészted magad.

Miután a kamaszkor véget ért, és alaposan összezavart, jön a felnőttkor a maga bizonytalanságaival. Habár a törvény értelmében 14 évesen már elég idős vagy a szexhez, ettől még érezheted úgy, hogy egy jó darabig nem szeretnéd megosztani a szerszámodat senkivel sem. A felnőtté válás útjára lépve vége szakad a gyerekes kalandozással és hóba pisiléssel töltött napoknak. Egyszerre olyan magazincikkeknek és weboldalaknak vagy kitéve, amik a különféle szexuális technikákat – például a sorozatos orgazmusok titkát – taglalják. A fütyid, ami eddig csak a te szórakozásodat volt hivatva biztosítani, misztikus módon valamiféle túlkomplikált szexuális eszközzé alakul át, amivel hirtelen elvileg tudnod kellene bánni, hogy örömet okozz vele a barátnődnek, ám sajnálatos módon nem jár hozzá használati utasítás. (Na, nem mintha amúgy elolvasnád.) Így kamasz életednek ezen pontján, amikor épp csak túltetted magad a pubertás és a barátaid ugratása és piszkálódása miatt elszenvedett megpróbáltatásokon, ugyancsak nagy lépésnek tűnik, hogy összezavarodott péniszedet bemutasd valakinek az ellenkező nemből. Még akkor is, ha meghitt és biztos kapcsolatban vagytok. Teljesen érthető okból rémisztőnek tűnik az ötlet, hogy a megannyi kétkedés és zavar forrásává vált testrészedet megmutasd valakinek, aki talán éppen ez alapján fog megítélni téged.

Ráadásul nemcsak a kényes testrész megmutatása okoz gondot, hanem azok az elvárások is, amiknek egy macsó férfinak meg kell felelnie. Még szinte el sem múlt a pubertás okozta bizonytalanság, máris tudnod kell, hogyan bánj úgy a szerszámoddal, hogy maximális örömökben részesítsd a barátnődet! És ha valamiért nem sikerülne teljesítened ezt a nevetséges elvárást, akkor bizony nem vagy „igazi férfi”. Egy csapásra egy egész sornyi újabb bonyodalommal kell szembenézned, amik mind a péniszeddel állnak összefüggésben. Nem csak az aggaszt majd, hogy mikor fog megmerevedni, hogy ki fogja észrevenni, és hogy elég nagy-e ahhoz, hogy felszabadultan zuhanyozhass edzés után a többiekkel. Most már amiatt fogsz izgulni, hogy vajon szakszerűen tudod-e majd használni, hogy megfelelően fog-e teljesíteni, és hogy kielégíti-e a barátnődet, vagy talán inkább az a sorsod, hogy negyvenéves korodra is szűz maradj, vagy hogy az egész országban rajtad nevessenek majd minden öltözőben.

A péniszed bizony eléggé meg tudja nehezíteni az életedet. Egy huncut kis bot, ami a tested legkevésbé praktikus részén foglal helyet, és roppant viccesen tud kinézni. Hidegben olyan, mint egy házába visszahúzódó csiga, ami két szem aszalt szilván ül; melegben meg olyan, mint egy petyhüdt főtt kolbász egy pár, bársonyzacskóba zárt tojással.

Tetszik vagy sem, jobb lesz, ha hozzászoksz. Semmit sem tehetsz, hogy megváltoztasd, kicseréld, átalakítsd vagy felturbózd. A legtöbb, amit tehetsz, hogy megpróbálod megkedvelni.

2.
Kamaszos aggodalmak

Biztosan elég nagy?

A péniszt érintő első számú aggodalom a méret kérdése. Az általam szerkesztett tanácsadói rovatokhoz beérkezett levelek közül a túl kicsi pénisz miatti aggodalmat kifejező üzenetek száma messze túlszárnyalta az összes többi segélykérő levelet. A férfiak és fiúk egy része korra való tekintet nélkül szentül meg van győződve róla, hogy a farka méreten aluli.

Ebből általában arra következtetnek, hogy a barátaik majd kinevetik, a nők pedig visszautasítják őket, az életüket pedig kénytelenek lesznek szomorú magányban tengetni. Elképesztő, hogy mekkora jelentőséget tulajdonítunk egy szimpla húsdarabnak.

Az igazság azonban az, hogy a fiúk tényleg képesek betegre aggódni magukat emiatt. Egyesek akkor válnak különösen nyugtalanná, mikor rájönnek, hogy a többi fiúnak mekkora a hímvesszője. Íme néhány levélrészlet:

„Amikor az iskola öltözőjében vagy uszodájában vagyok, titokban ránézek a többi fiú péniszére. Azért nézek oda, mert az enyém viszonylag kicsi, és biztos vagyok benne, hogy a többieké nagyobb.”

Josh (13)

„Már többször is megmértem a péniszem vonalzóval és összehasonlítottam a statisztikai átlaggal. Tizenöt vagyok, de a péniszem csak a tizenkét éves átlagnak felel meg. Egyelőre nem tervezek szexelni, de kezdek aggódni, hogy talán nem is leszek rá képes, mikor már idősebb leszek.”

Matt (15)

Sok pénisszel kapcsolatos aggodalmat gerjeszthetsz a saját hálószobád magányában egy műanyag vonalzóval és azzal az igencsak elfuserált feltételezéssel, hogy létezik egy elfogadott mérete az „átlagos” pénisznek. A folyamatos méricskéléssel csak azt éred el, hogy betegre aggódod magad. Habár talán még ennél is rosszabb, ha másokéhoz hasonlítgatod a sajátodat.

„Tizenkét éves fiú vagyok, és attól tartok, hogy valami nincs rendben velem. A barátomnak attól is merevedése lesz, ha nem csinál semmit, ráadásul már megmértük egymás péniszét is, és az övé 2 centivel nagyobb, mint az enyém. Szeretném tudni, hogy velem van-e a baj, mert ahhoz túlságosan zavarban vagyok, hogy elmenjek orvoshoz, vagy megkérdezzem anyut.”

Justin (12)

Semmi értelme nincs a saját péniszed méretét a többiekéhez hasonlítgatni. Talán attól jobban fogod érezni magad, ha kiderül, hogy a tiéd nagyobb? Ha pedig történetesen kisebb, akkor mi van? Ez van, ezt kell szeretni. Nem tudsz vele mit csinálni, hogy megváltozzon, egyedül csak a saját hozzáállásodon változtathatsz, hogy elfelejtsd azt az abszurd elképzelést, hogy a méret a lényeg.

Sajnos ahelyett, hogy a saját dolgukkal törődnének, úgy tűnik, egyes fiúk abban lelik örömüket, ha tovább fokozzák mások aggodalmát. Lehet, hogy ez csak valami ügyes elterelő hadművelet a részükről: ha sikerül elérni, hogy a többi fiú betegre aggódja magát a répájuk mérete miatt, akkor talán nekik sem kell a sajátjuk miatt szoronganiuk.

Nyilvánvalóan szörnyű, amikor a többiek az állítólagosan kicsi péniszeden viccelődnek. A barátaid gúnyolódásán túl talán csak azt tartod rosszabbnak, ha a lányok is megtudják, mivel piszkálnak a többiek. Érthető, ha az ilyen kamaszkori gonoszkodás teljesen letaglóz, de ez még nem a világvége. Gondolj csak bele, hogy a korodbeliek milyen gyakran piszkálják és ugratják egymást. Szinte minden héten gúnyt űznek valakiből. Akinek a mondvacsinált helyzetéből nemrég még viccet csináltak, az pár nap múlva már együtt nevet a többiekkel egy másik fiú vagy lány kárára. Mindig az a legfontosabb, hogy nem szabad felvenni a többiek piszkálódását. Mondjanak, amit akarnak, hiszen úgyis csak az számít, hogy te milyennek látod magad. Ne hagyd, hogy a többiek gúnyolódása befolyásolja a magadról alkotott képet!

Az egyik legnagyobb aggály, amiről már nem egyszer olvastam a beküldött levelekben, az, hogy a haverjaid annyira túlzásba viszik a cikizésedet, hogy a lányok fülébe is eljut a hír, és onnantól már ők is rajtad nevetnek. Tényleg nem könnyű egy olyan kegyetlen társadalomban élni, ahol attól kell rettegned, hogy olyan dolog miatt fognak piszkálni, amiről egyrészt egyáltalán nem tehetsz, másrészt pedig teljesen lényegtelen. Ráadásul furcsa módon a fordítottja is megtörténhet, amikor is a fiúk azon aggódnak, ha a lányok tudomást szereznek az ő képzelt hiányosságukról, akkor egyből elmondják a többi fiúnak.

Tény, hogy a fiúk sokszor a lányokat hibáztatják a vesszőjükkel kapcsolatban érzett bizonytalanságuk és zavaruk miatt. Gyakran kapok olyanoktól leveleket, akiket azért utasítottak vissza a lányok, mert úgy gondolták, hogy kicsi a virslijük.

„Tizennyolc éves vagyok, és nemrég elég ciki helyzetbe kerültem. A korfui nyaraláson találkoztam egy lánnyal. Az utolsó éjszakáig minden rendben ment, amikor is azt mondta, hogy le akar feküdni velem. Vetkőzés közben meglátta a péniszemet, majd hangosan felnevetett és visszament a saját szobájába. Úgy érzem, azért utasított vissza, mert a péniszem nem üti meg az átlagot.”

James

Olyan fiúktól is kapok leveleket, akik annyira bizonytalanok a cerkájukat illetően, hogy még olyan lányokkal szemben is aggályokat támasztanak, akikkel még nem is találkoztak. Szentül meg vannak róla győződve, hogy ezek a lányok majd visszautasítják őket, ha kiderül, hogy a felszerelésük nem felel meg a kívánalmaknak. Sokan nemhogy a szexbe, de még egy kapcsolatba is félnek belevágni a visszautasítás réme miatt.

„Tizenhat éves vagyok és még mindig szűz. Az osztályban én vagyok egyedül szűz, mégpedig azért, mert a péniszem viszonylag kicsi. Már kétszer is lett volna rá lehetőségem, hogy elveszítsem a szüzességem, de mindkétszer túlságosan zavarban voltam a péniszem miatt.”

Tom

„Aggódom a férfiasságom mérete miatt. Tizenhárom éves vagyok, és egy olyan lánnyal járok, aki már többet akarna tőlem, de félek, hogy szakít velem, ha meglátja, mekkora a péniszem. Tudom, hogy már volt együtt tizenhat éves fiúkkal, az övék pedig biztos nagyobb az enyémnél. Nincs valami tabletta, amivel megnövelhetném a méretét?”

Michael

„Van egy lány, akivel már régóta együtt járunk, és szeretnénk egymással lefeküdni (mindketten tizenhat évesek vagyunk). Alaposan átgondoltuk a dolgot, és eldöntöttük, hogy megtesszük. Csak az a baj, hogy még sosem láttuk egymást meztelenül, az én péniszem pedig nem valami nagy. Félek, hogy ha meglátja a péniszem, akkor soha többé nem akar majd velem szeretkezni.”

Anonymus

Ez a fajta kétkedés olyan mélyen gyökerezik néhány fiúban, hogy az attól való félelmük, hogy valaki az ellenkező nemből meglátja a hímtagjukat, szexuálisan teljesen megbénítja őket. Bár, ami azt illeti, ez nem feltétlenül rossz. A félelemnek és az önbizalomhiánynak ez a kettőssége természetellenes gátnak tűnhet a természetes szexuális fejlődésben, de szerintem ez a fajta önbizalomhiány meggátolja a fiúkat és a lányokat abban, hogy túl fiatalon kezdjenek szexuális kapcsolatot, és olyan hibákat kövessenek el, amiket később megbánnának.

Néha még teljesen ártalmatlan ismeretterjesztő tévéműsorok is elbizonytalaníthatnak egy olyan fiút, akiben már eleve ott lapul a kétkedés csírája a péniszének méretét illetően.

„Az aggályaim az óvszerekkel kapcsolatosak. Attól félek, ha fel kellene tennem egyet, akkor egyből lecsúszna. Tizenöt éves vagyok, és mikor merevedésem van, a péniszem pont 14 centi a tövétől a hegyéig. Egyfolytában emiatt aggódok, sőt a félelmem csak fokozódott, mióta láttam egy tévéműsort az AIDS-ről, amelyben egy hatalmas műpéniszre húzták rá az óvszert.”

Névtelen levélíró

Sokszor hallottam már fiúkat a péniszük méretéről panaszkodni, miután megnéztek egy dokumentumfilmet, vagy részt vettek egy szexuális felvilágosító órán. A legtöbb aggodalom a bemutatott modell-pénisz mérete körül forog, amit az oktatók arra használnak, hogy szemléltessék az óvszer felhelyezését. Ilyen törékeny a férfiak egója. Még az ilyen pontatlan műanyag péniszmásolatok is el tudnak minket bizonytalanítani!

Úgy tűnik, hogy az egész péniszméret-kérdés közvetlen kapcsolatban áll az önbecsülésünkkel. Arra akarok kilyukadni, hogy ha egy fiúnak nagy szerszáma van, akkor az önbizalma is nagyobb, azonban ha azt hiszi, hogy az övé méreten aluli, akkor emiatt hajlamos önmagát is lebecsülni. Ráadásul ezek a félelmek nemcsak a szexuális életükre, de a kortársaik körében megszerzett státuszukra és hírnevükre is hatással vannak. Egy fiú nem tud annál szörnyűbbet elképzelni, mint hogy kicsi a pöcse. Az a legnagyobb félelmük, hogy emiatt kiröhögik őket a haverjaik, a nők pedig örökre elutasítják őket. Tehát a macsó filozófia értelmében a kis kolbásszal rendelkezőket kiveti magából a társadalom.

Elég bizarr, hogy egy ilyen kis testrész mekkora hatással bír. A fiúk egyetlen más testrésze sem tett szert ilyen fergeteges jelentőségre. Még az emberi agy – a földkerekségen a legnagyobb, legfantasztikusabb, legfejlettebb szerv, amely megtervezi és végrehajtja minden egyes mozdulatunkat – sem hasonlítható a lomposhoz. Az agyat illetően a töredéke sem merül fel azoknak az aggodalmaknak, amelyek a fiúk combjai között lengedező szimpla himbilimbivel kapcsolatban kerülnek felszínre.

Több ezer, fiúktól kapott és megválaszolt levélben olvastam a kisméretű pénisz miatti aggodalmakról, de egyetlen olyan levélre sem emlékszem, amelynek az írója arról panaszkodott volna, hogy méreten aluli az agya, vagy nem elég magas az IQ-ja.

A lányok álláspontja

Mivel olyan sok fiú kerül zűrzavaros helyzetbe a lécük mérete és attól való félelmük miatt, hogy vajon a lányok hogyan reagálnak rá, ezért úgy lenne tisztességes, ha a lányokat is hagynánk ez ügyben szóhoz jutni. Miután közzétettem egy fiú levelét, aki teljesen kétségbeesett a méretei miatt, arra biztattam a lányokat, hogy írjanak levelet és meséljék el, hogy viszonyulnak azokhoz a fiúkhoz, akik úgy gondolják, hogy elöl nem töltik ki eléggé a nadrágjukat.

„Mindhárman tizenhat éves lányok vagyunk, és szerintünk hülyeség emiatt aggódni. Reméljük, hogy a lányok többsége nevében beszélünk, mikor azt mondjuk, hogy nem számít a pénisz mérete. Mindannyian szívesebben járnánk egy olyan pasival, aki nem kérkedik azzal, hogy mekkora a pénisze.”

Partyarcok Poole-ból

„Ha egy tisztességes lányt szeretnél barátnődnek, akkor őt nem a péniszed mérete érdekli majd, hanem a belső értékeid miatt fog szeretni. Ki nem állhatom, mikor a srácok azzal dicsekednek, hogy mekkora a péniszük. Olyan, mintha feltűnési viszketegségük lenne, ráadásul az ilyenek úgyis csak egy dolgot akarnak. Ha mindenkié ugyanakkora lenne, unalmas lenne az élet.”

Cathy (16)

„Ha járok egy fiúval, akkor nem az érdekel, hogy mekkora a pénisze. A szex magánügy, a szerelem és a bizalom a lényege. Nem minden lány aggódik a méret miatt. Én például egy fiút saját magáért szeretek, nem pedig a méretei miatt.”

Sally

„Tizenhat éves lány vagyok, és szerintem nem számít, hogy mekkora a fiúk pénisze. Addig, amíg jól kijöttök és szeretitek egymást, az ilyen dolgok nem okozhatnak problémát. Ha egyes lányok kinevetnek, azzal csak a saját éretlenségüket bizonyítják. Az ilyenekkel nem érdemes foglalkozni.”

Claire

A lányok közül, akik beírtak, egy sem mondta azt, hogy a péniszének mérete miatt aggódó fiúnak szégyenkeznie kellene. Egyikük sem állította, hogy az ilyesmi elfogadhatatlan, ellenszenves vagy férfiatlan lenne. Éppen ellenkezőleg – mindegyikük azt mondta, hogy a méret nem számít, és hogy a fiúk, akik emiatt cikiznek másokat, csak éretlen tuskók.

Bonyolult egy helyzet. Néhány haverod szerint, aki nem üti meg a mércét, az csak egy kis „kukac”, „töpörtyű”, vagy „bébirépa”, a legtöbb lány viszont azt állítja, hogy nem kell belőle nagy ügyet csinálni. Azt mondják, nem a méret a lényeg, és hogy a kopjádnál sokkal többet számít a személyiséged.

Akkor hát miért vésődött bele ilyen mélyen a fiúk agyába a péniszük mérete miatti szorongás?

Valószínűleg az is közrejátszik, hogy kamaszként még nem alakult ki teljesen a személyiséged. Talán csak nem volt még elég időd vagy tapasztalatod, hogy teljesen kiépüljön az önbizalmad, vagy nem volt rá lehetőséged, hogy felfedezd a rejtett értékeidet. Emiatt mindent kissé felületesen ítélsz meg.

Olyan, mintha nem tudnád, hogy igazából milyen is vagy legbelül, ezért a külsőd alapján hasonlítod össze magad a kortársaiddal. Még nem tudod megérteni és értékelni a saját személyiségedet, ezért inkább folyton a farkad méretével vagy elfoglalva.

Igaz, hogy ez a könnyebb út, de hidd el, nincs semmi értelme.

Az igazság az, hogy…

Nem a méret a lényeg

Attól, hogy a péniszed 30 centi hosszú, és olyan vastag és kemény, mint egy gumibot, még nem leszel jobb szerető, jobb ember, vagy vonzóbb srác. Lehet óriási lomposod, de ez mit sem számít, ha érzéketlen és önző szerető vagy.

A mennyiségnél előbbre való a minőség. A személyiséged minősége, nem pedig a szerszámodé.

Igazság szerint, ha minden kötél szakad, a legtöbb dákó nem is különbözik annyira egymástól. Ha körbepillantasz egy zsúfolt öltözőben, hogy lásd a többiek cerkáját (amit a legtöbb fiú mindig megtesz, pusztán azért, mert kíváncsi), akkor látni fogod, hogy a méretet és formát tekintve igencsak széles a skála, főleg kókadtan. Merev állapotban viszont majdnem mindegyik ugyanolyan.

Kókadtan csak a hőmérséklet befolyásolhatja őket…

Néhány hasznos weboldal

KamaszPanasz

www.kamaszpanasz.hu

Kamaszoknak, tinédzsereknek szóló portál.

Tini Vagyok!

www.tinivagyok.hu

Az oldal készítői az Országos Gyermek-egészségügyi Intézetben dolgoznak, van közöttük pszichológus, orvos, védőnő, dietetikus. Foglalkoznak a testtel, a lélekkel, a szexuális élettel, a veszélyekkel, a szabadidővel.

Kék-Vonal

www.kek-vonal.hu

Segélyvonal problémákkal küszködő, veszélyben lévő gyermekek és fiatalok számára.

HáziPatika.com

www.hazipatika.com

Széles körű információk az egészség minden területéről. Tesztek, kalkulátorok, gyógyszerkereső, patikakereső.

InforMed

www.informed.hu

Tények és tévhitek a szexuális egészséggel kapcsolatban.

Anonym AIDS Tanácsadó Szolgálat

http://anonimaids.hu

Hasznos információk a megelőzésről, szűrőállomások elérhetősége.

HAC

www.healthac.org

Tájékoztató a szexuális úton terjedő betegségekről.

Semmelweis Egyetem – Bőr-, Nemikórtani és Bőronkológiai Klinika

semmelweis.hu/borklinika/

Országos STD Centrum

Nick Fisher író, újságíró és BAFTA-díjas forgatókönyvíró. Számos tinimagazin levelezési rovatát vezette, és kamaszoknak szóló tévéműsorokban is szerepelt tanácsadóként, sőt saját műsora is van, amelyben a horgászással és a halételekkel kapcsolatos szenvedélye kerül a középpontba. Jelenleg az angliai Dorset megyében él feleségével, Helennel és négy gyermekükkel, akik közül három fiú.

Magyar kiadás: Manó Könyvek Kiadó Kft., 2015
1086 Budapest, Dankó utca 4–8.
www.manokonyvek.hu

Felelős kiadó: Kolosi Beáta ügyvezető igazgató
Minden jog fenntartva.

Elektronikus könyv: Nagy Lajos

Forgalmazza: eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu

ISBN 978-963-403-076-8

Felhasznált betűtípus:
Noto Serif – Apache License 2.0