Borítószöveg

Mi lehet az oka annak, hogy 50 évvel ezelőtt mindenki jóval karcsúbb volt, mint manapság? A neves kardiológus, dr. William Davis több évtizedes klinikai tapasztalataira alapozva állítja, az ok nem a lustaságban, még csak nem is a mértéktelen habzsolásban keresendő. A világ legnépszerűbb gabonája, a búza a felelős az elhízásért és az egészségügyi panaszokért, kezdve a bőrproblémáktól egészen a magas vércukorszintig.

Dr. William búzamentes diétával elért eredményei megdönthetetlen érvekkel támasztják alá a provokatív tényt: alapvető gabonanövényünk és a belőle készült termékek – beleértve az egészségesnek tartott teljes kiőrlésű árucikkeket is – a világ legkárosabb élelmiszerei.

Ha egyelőre nehéz is elképzelni az almás pitét liszt nélkül, a szerző által javasolt étrend a gyakorlatban is bizonyította már a létjogosultságát, egyszerre kínálva megoldást a reménytelen fogyókúrákra és korunk legfontosabb egészségügyi problémáira.

A nagy sikerű könyv több mint 2 millió példányban kelt el világszerte, és hosszan szerepelt a New York Times bestseller listáján. 

DR. WILLIAM DAVIS

BÚZA NÉLKÜL

Fogyjunk gyorsan és egészségesen

Bookline

Copyright© 2011 William Davis, MD

Copyright© Rodale Books, 2011

Hungarian translation © dr. Kelemen László, 2014

Megjelent a Bookline Könyvek gondozásában

Felelős a Libri Kiadó ügyvezetője

Originally published in the United States under the title

Wheat Belly: Lose the Wheat, Lose the Weight, and Find Your Path Back to Health by Rodale, New York, New York

ISBN 978-963-310-341-8

Fordította dr. Kelemen László

Felelős szerkesztő Papp Sándor Zsigmond

Olvasószerkesztő Ligeti Szilvia

Könyvterv Joanna Williams

Műszaki szerkesztő Pais Andrea

Elektronikus verzió: eKönyv Magyarország Kft.

www.ekonyv.hu

Ez a könyv csak tájékoztatást nyújt; nem orvosi kézikönyv. A leírt információknak az a célja, hogy ön a segítségükkel megalapozott egészségügyi döntéseket hozhasson, ezért a kötet nem helyettesíthet semmilyen orvosi kezelést vagy gyógyszert. Ha úgy véli, hogy valamilyen egészségügyi problémája van, azt javasoljuk, forduljon megfelelően képzett orvoshoz.

A szövegben szereplő vállalatok, szervezetek és intézmények a szerzőt és a kiadót nem támogatták, és a kötetbe sem azért kerültek bele, mert a szerző vagy a kiadó bármelyiket támogatni akarná.

A könyvben leírt internetes címek és más elérhetőségre vonatkozó adatok akkor voltak pontosak, amikor a kiadvány angol kézirata a nyomdába került.

Dawnnak, Billnek, Laurennek és Jacobnak, akik elkísértek gabonamentes utazásomra.

TARTALOM

Bevezetés

Első rész: Búza: Az egészségestelen teljes kiőrlés

1. fejezet Milyen pocak?

2. fejezet Nem a nagyi sütije, hanem a „modern” búza megteremtése...

3. fejezet Búzaelemzés

Második rész: A búza egészségromboló hatásai

4. fejezet Kinek kell egy kis exorfin? – A búza addiktív tulajdonságai

5. fejezet Búza és elhízás

6. fejezet A búza, a vékonybél és a cöliákia 88

7. fejezet Cukorbeteg ország – a búza és az inzulinrezisztencia

8. fejezet Növekvő savasság – a búza mint pH-züllesztő

9. fejezet A búza és az öregedés – katarakta, púp, ráncok

10. fejezet Az én részecskéim nagyobbak – a búza és a szívbetegségek

11. fejezet Utazás a koponyánk körül – a búza és az agy

12. fejezet Tésztaképű nemzet – a búza bőrkárosító hatásai

Harmadik rész: Búcsú a búzától

13. fejezet Ég veled, búza! – Üdv neked, egészséges és élvezetes búzamentes élet!

Epilógus

Függelék

Miben van, és miben nincs búza?

Egészséges ételek receptjei

Köszönetnyilvánítás

Szakirodalmi hivatkozások

A könyvben szereplő főbb szervezetek

BEVEZETÉS

Ha ön fellapoz egy családi fényképalbumot, valószínűleg megdöbben attól, hogy a szülei és nagyszülei idejében még mindenki mennyire sovány volt. A nők többnyire M-es blúzokat viseltek, a férfiak derékbősége pedig nem érte el a 85 centimétert sem. Azokban az időkben legfeljebb 1-2 kilogramm súlyfelesleget cipeltek az emberek, elhízottakat pedig alig lehetett látni. Túltáplált gyermek szinte nem is volt, és ugyanígy nehéz lett volna 100 centiméternél nagyobb derékbőségű felnőttet, vagy 100 kilogrammos kamaszt találni.

Mi lehet az oka annak, hogy az 1950-es és 1960-es évek szappanoperáinak hősei, a csak otthon dolgozó háziasszonyok és mindenki más is sokkalta vékonyabb volt, mint azok a mai emberek, akiket a strandon, plázákban vagy otthon a tükörben látunk? Miért voltak a nők legfeljebb 50-55, férfiak csak 70-80 kilósak, és miért van az, hogy mi 25, 35 vagy akár 100 kilogrammal is nehezebbek vagyunk?

Abban a világban a nők csak elvétve sportoltak (mert ezt ugyanolyan megbotránkoztató dolognak tartották, mint a tisztátalan gondolatokat a templomban). Ön hányszor látta, hogy az édesanyja melegítőbe bújik, és lefut 5 kilométert? Anyámnak az volt a testgyakorlás, amikor felporszívózta a lépcsőt. Manapság napfényes időben nők tucatjait látjuk futni, kerékpározni vagy valamelyik intenzív gyaloglási formát gyakorolni – ami 40-50 éve elképzelhetetlen volt –, miközben minden egyes évben egyre kövérebbek és kövérebbek leszünk.

A feleségem triatlonedző, maga is aktívan triatlonozik, és néha magam is látom, hogy milyen elképesztő edzéseket végez. A triatlonisták hónapokig, sőt évekig készülnek, hogy egy-egy versenyen 1,5-5 kilométert le tudjanak úszni (nyílt vízben!), ezután képesek legyenek azonnal 100-200 kilométert végigkerékpározni, majd utána 20-40 kilométer futni. Már az is dicséretes teljesítmény, ha valaki be tud fejezni egy ilyen versenyt, mert rengeteg kalória és bámulatos állóképesség kell hozzá. A triatlonosok egyébként is többnyire egészségesen étkeznek.

A kérdés csak az, hogy miért van a hihetetlenül szívós sportolók egyharmadának is súlyfeleslege? Jómagam külön tisztelettel adózom nekik azért, mert megbirkóznak a 15, 20 vagy akár 25 extra kilóval, de látszólag érthetetlen, hogy ilyen intenzív testgyakorlás és ennyire megerőltető edzések mellett még mindig marad rajtuk többletsúly.

A konvencionális logika azt diktálja, hogy a triatlonosoknak több edzéssel vagy kevesebb étkezéssel kellene lefogyniuk – ez egy pofonegyszerű dolog. Ugyanakkor osztom azt a nézetet, hogy az amerikaiak táplálkozási és egészségügyi problémáit nem a zsírok, nem a cukrok, nem az internet térhódítása és nem is a mezőgazdaságra alapozott életstílus okozza, hanem a búza – illetve az, amit „búza” címszóval eladnak nekünk.

Látják majd, hogy a korpás muffinnak vagy hagymás ciabattának álcázott valaminek a nyersanyaga már egyáltalán nem búza, hanem egy késői huszadik század genetikai vívmányainak köszönhetően átalakított termék. A mai búza távolabbi rokonságban áll az igazival, mint a csimpánz az emberrel. Szőrös főemlős rokonunk génkészlete 99 százalékban megegyezik a miénkkel, de hosszabb karja, az egész testét beborító szőr és a Ki nevet a végén nevű társasjáték megnyerésének a képtelensége világosan jelzi, milyen sokat jelent ez a csupán egyetlen százaléknyi különbség. Nos, a mai „búza” ennél genetikailag lényegesen jobban eltér már a 40 évvel ezelőtti ősétől is.

Úgy vélem, hogy a gabonafélék – pontosabban a ma búzának nevezett agyongenetikázott izé – fogyasztásának növekedése magyarázza az 1950-es évek karcsúbb, de nem valami sokat mozgó és a túlsúlyos XXI. századi emberek – köztük a triatlonosok – közötti különbséget.

Tudom, hogy ennek a gabonának a káros mivoltáról szóló kinyilatkoztatásom olyan blaszfémiának hangzik, mintha azt mondanám, hogy Ronald Reagan kommunista volt. Nyilván abszurdnak, sőt talán hazafiatlan dolognak tűnik ikonikus főtáplálékaink egyikét közegészségügyi kockázati tényezőnek beállítani. Ám bemutatom majd, hogy a világ legnépszerűbb gabonája egyszersmind a világ legkárosabb táplálkozási összetevője.

A búza emberi szervezetre gyakorolt „furcsa” hatásai közül jól dokumentálták az étvágy növekedését, az agy érzékenységének fokozódását az exorfinokra (az agyban termelt endorfinok kívülről származó rokon vegyületeire) és az elhúzódó vércukorszint-kiugrást. Utóbbi miatt a jóllakottságérzést ugyancsak megnövekedett étvágy követi. Ismeretes az is, hogy a búza serkenti a glükáció nevű folyamatot, aminek révén fokozza a fogékonyságot a betegségekre, gyorsítja az öregedést, a gyulladásos folyamatok intenzitását, valamint olyan pH-viszonyokat teremt, amelyek károsítják a porcokat, a csontot, továbbá kóros immunreakciót idéz elő (a glükációról a későbbiekben még lesz szó). A búza fogyasztása rendkívül sokféle betegséget okozhat a lisztérzékenységtől – olyan pusztító emésztőszervi elváltozás, amely a búza gluténtartalmának „köszönhető” – kezdve számos idegrendszeri kórképen, a cukorbetegségen, szívproblémákon, titokzatos bőrbajokon át a szörnyű skizofréniás hallucinációkig.

Ha ez a búzának nevezett valami ekkora gondot okoz, akkor a kiküszöbölése hatalmas előnyökkel járhat, és tényleg ez a helyzet. Kardiológusként több ezer olyan pácienst kezeltem, akik ki voltak téve a szívbetegségek, a diabétesz, valamint az elhízás számtalan szervezetet romboló hatásának. A saját szememmel láttam, hogy az előredomborodó, az öv felett kibuggyanó hájas has hogyan tűnik el, amikor a betegeim abbahagyják a búza fogyasztását, és már az első hónapokban fogynak 10, 15 vagy akár 25 kilogrammot. A gyors és cseppet sem megerőltető súlyvesztést általában olyan gyorsan követi az egészségi állapot javulása, hogy attól még mostanában is elámulok, pedig már több ezerszer láttam ugyanezt a jelenséget.

A drámai gyógyulások közé sorolható annak a 38 esztendős nő betegemnek az esete, akinek a fekélyes vastagbélgyulladása miatt el akarták távolítani a már vérző vastagbele egy részét, de tökéletesen meggyógyult attól, hogy kiküszöbölte életéből a búzát. Volt egy 76 éves férfi páciensem, aki ízületi fájdalmai miatt már járni is alig bírt, de leállt a búzával, és nemcsak teljesen rendbe jött, hanem futni is tudott.

Ezek az eredmények talán hihetetlenül hangzanak, azonban a kutatások bőséges mennyiségű bizonyítékot szolgáltatnak arra, hogy egy sor elváltozásnak a búza a kóroki tényezője – és arra is, hogy a kiküszöbölése csökkentheti, vagy teljesen megszüntetheti a tüneteket. Önök is látják majd, hogy az egészségünk ellenében akaratlanul is azt a kényelmet, olcsóságot és bőséget választottuk, amelynek jelei a nagy pocak, a hurkás combok és dagadozó toka. A következő fejezetekben olyan tényeket sorakoztatok fel, amelyeket egytől egyig tudományos adatok igazolnak, és bárki utánuk nézhet. Furcsa módon a leírtakat már több évtizeddel ezelőtt klinikai tanulmányok igazolták, de valamiért sohasem kerültek az orvosi és a közfigyelem középpontjába. Én csak összeadtam a kettőt a kettővel, hogy olyan következtetésekre jussak, amelyektől önök is megdöbbennek majd.