Demmel József

„Egész Szlovákia elfért
egy tutajon…”

Tanulmányok a 19. századi Magyarország
szlovák történelméről
– részlet –

KALLIGRAM
2015

Demmel József:
„Egész Szlovákia elfért egy tutajon...” - Tanulmányok a 19. századi Magyarország szlovák történelméről

KALLIGRAM
2015

Copyright © Demmel József, 2009

ISBN 978 615 5454 99 8

Borítóterv Hrapka Tibor
Elektronikus könyv: Nagy Lajos

Forgalmazza: eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu

ELŐSZÓ

1847 augusztusában két tutaj úszott a Vág folyón. Utasaik evangélikus lelkészek, tanítók, ügyvédek voltak. Úticéljuk a folyó középső szakaszánál fekvő Vágújhely volt. Itt néhány katolikus pap várta őket egy komoly eszmecsere reményében, amelynek tárgya a szlovákság volt, méghozzá egyszerre az alkoholizmustól, a szegénységtől, az alapvető kulturális intézményrendszerek hiányától szenvedő szlovák nép és a modern, imaginárius szlovák nemzet. A könyv, amelyet az Olvasó a kezében tart, közvetlenül vagy közvetetten erről a tutajon ülő, illetve a parton várakozó néhánytucatnyi, a Vág völgyéhez is sok szállal kötődő szlovák értelmiségiről fog szólni, arról a közösségről, amely megalkotta az elképzelt, ám néhány évtized elmúltával valósággá váló Szlovákiát.

De miért érdekesek éppen ők a magyar olvasó számára? Bibó István kiváló tanulmányában, A kelet-európai kisállamok nyomorúságában írja, finom, értő iróniával a térség kisebbségei és többségei (tehát a szomszédos nemzetek) közötti vitáról: „A létért való, egzisztenciális félelem lelkiállapota kiszelektálja a vita résztvevői közül a józan értelem képviselőit, s bekövetkezik az a helyzet, hogy az az agitáció, mely arra irányul, hogy a kisebbségi nyelvű gyermekek többségi nyelvű népdalokat tanuljanak, rafinált és erőszakos nyelvterjesztésként jelenik meg, s az az ellenkező agitáció, hogy ne tanuljanak, hanem annál inkább énekeljék a magukét, veszedelmes államellenes agitációnak számít. A kisebbségi sérelmek frazeológiája kifogyhatatlan az elnyomás technikájának ecsetelésében, a többségi népek »sérelmi« frazeológiája pedig kifogyhatatlan a derék és jámbor népet erőszakkal felizgató, idegen egyetemeken és agitátorképző kurzusokon nevelkedett agitátorok gonosz aknamunkájának lefestésében. A groteszk csak az, hogy az egész frazeológia és az összes vele kapcsolatos álokoskodás és illúziók pontosan megfordulnak, ha területi stásusváltozás folytán a többségből kisebbség lesz és viszont.”

Bibó több mint fél évszázaddal ezelőtti sorai napjainkban sem vesztették érvényességüket, és gyaníthatjuk, hogy nem évülnek el a következő évtizedek során sem. Az általa leírt jelenség gyökere régóta foglalkoztat. Amióta a szlovák múltat tanulmányozom, a legizgalmasabb számomra az a folyamat volt, amely során a szimbiotikusan együtt élő két nép, a nagyobb számú (de akkor még nem többségi) magyar és a szlovák különvált egymástól. A bomlás folyamata, a viszonyrendszer alakulása – amelyben főszerepet játszottak a két tutaj utasai – elvezet bennünket mai ellentéteinkig, amelyek így, legalább elméletben föloldhatóakká válnak. Ehhez azonban egymás kölcsönös megértése és tisztelete szükségeltetik, nem pedig a saját sérelmek fölhánytorgatása és a saját bűnök tagadása vagy ignorálása.

Véleményem szerint egy konfliktusokkal terhelt időszakról az akkor éppen az állami hatalom birtokában lévő nemzet történésze alkothat mindkét fél számára érvényes múltmagyarázatot. Hiszen például a Beneš-dekrétumokról hiába adna ki kezéből egy mértéktartó, kiegyensúlyozott, indulatmentes, mindkét fél érveit egyformán mérlegelő munkát egy magyar történész, a szlovák szakma és főként a szélesebb nyilvánosság a korábbi magyar sérelmi beszédmód mentén értelmezve támadná a szöveget, míg egy céhbeli szlovák történész empatikus munkáját nem hagyhatná figyelmen kívül a szlovák értelmiség, a magyar befogadók pedig „fehér hollóként” üdvözölnék.

A szlovák témájú, hasonló irányba mutató tanulmányaim kötetbe rendezésével egy alternatív beszédmódot szerettem volna kialakítani, amely a nagy nemzeti narratívák mellett a 19. századi közös múltról és különváló történelemről egy párbeszédkészebb diskurzus létrejöttét segítheti elő. Hiszen a szlovák történetírásban és a közbeszédben ez a hosszú évszázad a sorozatos sérelmek és a nemzeti öntudat felvirágzásának a korszaka, ahol ignorálják az egyébként megkerülhetetlen kontextust, a magyar állami, politikai és társadalmi kereteket (jól mutatja ezt, hogy bár örvendetesen nő az arányuk, a korszakkal foglalkozó szlovák történészek között mégis kisebbségben vannak a magyarul tudók, ami számukra rengeteg nélkülözhetetlen forrás és szakirodalom felhasználását teszi lehetetlenné). A magyar történetírás fősodra pedig csak ritkán kezeli súlyának megfelelő módon az ország soknemzetiségűségének a problémáját. Ez a látásmód azért jelent problémát, mert, bár attól külön tőről fakad, mégis látszólag egybecseng a 19. századi magyar politikusok intoleráns nemzetiség-szemléletével.

Az alábbi szövegek a 2005 ősze és 2008 nyara közötti időszakban íródtak. Bár eleinte ez nem tűnt egyértelműnek, a legtöbb tanulmányt tartalmi és módszertani szálak is összekötik, amelyeket bizonyos mértékben, a szövegek belső logikájától függően igyekeztem erősíteni a korábbi írások leporolása során. Mindazonáltal nem restelltem eltávolodni a választott metodológiától, ha a kötet másik, a tartalmi koncepciója ezt megkívánta. Nem akartam kihagyni olyan írásokat, amelyek, bár némileg gyengíthetik a könyv módszertani koherenciáját, a magyar szakirodalomban ismeretlen vagy döntően ismeretlen, ám a szlovák történelem szempontjából kulcsfontosságú szereplőkről, jelenségekről vagy eseményekről szólnak.

A kötetben szereplő, eredetileg szlovák nyelvű idézeteket, versrészleteket – ha másképp nem jelzem – a saját fordításomban közlöm.

* * *

A négy év alatt, amikor a tanulmányok készültek, számtalan helyről kaptam segítséget. A legfontosabb szakmai közösséget a Történeti Kollégium jelentette számomra, a Terra Recognita társasága pedig a felhalmozott ismeretek gyakorlati kiaknázásához nyújtott megfelelő közeget. Kiss Gy. Csaba támogatására és nélkülözhetetlen bátorítására a kezdetektől számíthattam. Mellette első egyetemi éveimtől kezdve Halmos Károlyhoz és Benedek Gáborhoz fordulhattam mindig tanácsért. Utóbbi a kötet lektoraként számos pontatlanságra hívta fel a figyelmem, kérdéseivel pedig hozzásegített a tanulmányok precízebb újragondolásához. A kézirat másik bírálójának, Roman Holecnek ugyancsak sokat köszönhetek – a lektorálás mellett –, hiszen a szlovákiai kutatások során pótolhatatlan segítséget kaptam tőle. Rajtuk kívül több tanulmány esetében Csapó Csabától, Csorba Lászlótól, Kiss Szemán Róberttől, Lajtai Lászlótól és Szilágyi Mártontól kaptam szíves, baráti segítséget, és fogadtam meg javaslataikat. Deák Ágnes fontos levéltári forrásokra hívta fel a figyelmemet. Mihalik Béla és Naményi Ildikó munkájukkal, tanácsaikkal és barátságukkal segítettek sokat. Nem feledkezhetem meg a turócszentmártoni Szlovák Nemzeti Könyvtár munkatársainak készséges és önzetlen segítségéről sem. Közülük is ki kell emelnem Pavol Parenička, Augustín Maťovčík és az Irodalmi Levéltár dolgozóinak a segítségét.

A kutatást a Pro Renovanda Cultura Hungariae Alapítvány „Dunatáji népek kutatása” Szakalapítványa, a Nemzeti Kulturális Alap Ismeretterjesztés és Környezetkultúra Szakmai Kollégiuma és a Nemzetközi Visegrádi Alap támogatta.

Ám e kötet nem készülhetett volna el, ha gyerekként nem tanulom el Apámtól az olvasás, a könyvek szeretetét, és Anyám, a tanulmányok legelső olvasója nem biztat, támogat már a kezdetektől. Feleségem bátorítása és lelkesedése adta a végső ösztönzést, hogy nekilássak a kötetbe rendezés munkálatainak. Könyvemet ezért nekik ajánlom.

Kerepesen, 2008 őszén

Mi a (szlovák) történelem?

A léptékváltás lehetősége a szlovák és a magyar történetírásban

„…hagyjuk abba ezt az örökösen a nemzeti történelmekről szóló fecsegést, ahol nem értjük egymás szavát! Süketek párbeszéde ez, ahol az egyik úgy felel a másik kérdésére, hogy teljesen félreérti azokat; régi vígjátéki fogás, a derülni vágyó közönséget jól megnevettetheti - a tudományok terén viszont kevéssé ajánlatos.”

Marc Bloch1

„Mindaddig, amíg cselekvő közösségek magukba fogadnak és magukból kizárnak embereket, létezni fognak aszimmetrikus ellenfogalmak és negációs technikák, amelyek az adott konfliktusokkal együtt mindaddig fennmaradnak, amíg új konfliktusok nem keletkeznek.”

Reinhart Koselleck2

„A valóság csak egy darabig az.
Mit a tudat befogad, mind igaz.”

Szabó Lőrinc

Ha a szlovák és a magyar történetírás kapcsolatáról gondolkodunk, két megkerülhetetlen dilemmával kell szembesülnünk. Az egyik a kapcsolatok kérdése. A két történetírás közelítésének az igénye ugyan nem újkeletű, ám a szakmai kapcsolattartásnak, együttműködésnek sokáig nem voltak intézményei,3 amióta pedig vannak, azóta sem igazán hatékonyak.4 Csak méltatni lehet a Szlovák–Magyar Történész Vegyesbizottság áldozatos erőfeszítéseit, konstatálhatjuk azonban, hogy érdemei ellenére a szervezet szakmai beágyazottsága nem éri el a kívánatos szintet.

Az elmúlt egy–másfél évtizedben számos olyan tanulmánykötet és tematikus folyóiratszám jött létre, amely szerzőgárdája szlovák és magyar történészek közül rekrutálódott. Ám éppen ezen együttműködések alkalmi jellege miatt a szervezés és szerkesztés munkálatai túl sok energiát igényeltek, és nem maradt lehetőség a legfontosabb – és általában demonstratívan mindig kitűzött – cél elérésére: a valódi szakmai párbeszéd megindítására. Általános, hogy a tanulmányok tematikailag ritkán érintkeznek egymással, s ha ez mégis megtörténik, szerzőik kivétel nélkül elbeszélnek egymás vagy a lényeges kérdések mellett, anélkül, hogy akár közös terminológiát sikerülne kialakítaniuk.5

A második problémánk az aszimmetria kérdése, amely jelen van nemcsak a múlt értelmezésében vagy a szakmai tradíciókban, hanem a történelem jelenre való hatásában, egymás eredményeinek át nem vételében vagy a kutatási területek gettósodásában6 is.

* * *

Rendkívüli állapot, hogy két történésztársadalom egy évezredes időintervallumban egyaránt tárgyaként tekinthet ugyanazon terület ugyanazon népességére, méghozzá saját nemzeti múltjaként értelmezve azt. Ilyen különleges helyzet csak a magyar–szlovák kapcsolatok során áll fönn, hiszen itt sokáig csak közös múlt van, nem úgy, mint a román–magyar vagy a szerb–magyar kapcsolatok esetében.7

Vannak olyan nemzeti múltak, amelyek viszonylag könnyen összeszőhetők egy koherensnek tűnő nemzeti narratívába. A nemzeti állam megfelelő keretet nyújt ehhez az elbeszéléshez. Erre példa a magyar történetírás, amely a magyar állam történetéhez kapcsolva folyamatában el tudja beszélni a „nemzet” (politika)történetét. A 19. századi történelmünkben – kevés kivételtől eltekintve – a magyar nemzet reprezentálja a magyar történelmet, s arról a szükségesnél kevesebb szó esik, hogy ezen állam lakóinak legvégső esetben is csak a fele esett az előbbi kategóriába.

Nem csupán terminológiai problémáról van szó, nem arról, hogy Magyarország története helyett pontosabb volna a magyarok történetéről beszélni, hiszen ezzel nemcsak leszűkítenénk és ezáltal pontosítanánk, hanem csonkolnánk is tárgyunkat. Sem a 19. és a korábbi századok Magyarországa, sem a magyar anyanyelvű és/vagy identitású emberek közösségének története nem érthető meg a vele gyakorlatilag szimbiózisban élő népek vizsgálata nélkül.

A szlovák történetírás speciálisabb helyzetben van, hiszen számára a saját nemzeti állam nem lehet megfelelő vizsgálati keret. A történetírók csak 1920 után léphettek a professzionalizáció útjára,8 addig vidéki lelkészek, tanítók, legjobb esetben is csak gimnáziumi tanárok foglalkoz(hat)tak9 a szlovák múlttal.10 Mivel ők alkották a korabeli szlovák politikai elitet is, a szlovák történelem politikailag instrumentalizálódott. Ez 1920 után kissé átalakulva folytatódott: a szlovák nemzet legfontosabb célja, a szlovákok által (is) igazgatott, legalább részben szlovákként reprezentált állam megszületett, így ezután az állam létének legitimációja volt a fontos, egybefonódva a szlovákság birtokonbelüliségének igazolásával.11 A szlovák mozgalmak, még ha azok döntően kulturális jelentőségűek voltak is, politikai értelmezést kaptak, a nem szlovákok által dominált társadalmi csoportok pedig mellőzötté váltak.

E megközelítések deficitje véleményem szerint a politikatörténeti szemléletmódból eredeztethető, felszámolásához pedig modern társadalomtörténeti12 kiindulópontokból kezdhetünk hozzá.

Elsőként beszélnünk kell egy, a posztmodern kihívása nyomán hangsúlyossá vált történelemelméleti problémáról. Eszerint a világról szóló tudásunk kizárólag közvetítések útján férhető hozzá, mégpedig alapvetően nyelvi közvetítettségű13 források nyomán. Az így megszerzett valóság pedig már eleve szellemi konstrukcióként jön létre. A megismerés tartalmát a megismerési folyamat kommunikációs módja és formája egyaránt közvetlenül meghatározza. Ezek közvetlenül érintkeznek a történeti tény fogalmával (amely korántsem adott, sokkal inkább fellelt, tehát általunk létrehozott entitás), a tény konstruálásától a történet megszerkesztéséig tartó folyamattal, de felvetik a történetforma megválasztásával kifejezett vagy kifejezni kívánt tartalom, a mondanivaló (a jelentés) kérdését is.14

A történelmi források a kortársak saját, egyéni tapasztalatain alapulnak. A kortárs megfigyelő pillanatnyi helyzete, a megfigyelés pontossága befolyásolja azt, hogy az adott nézőpont mennyire esik távol a „valóságtól”. Ugyanakkor maga a kiinduló nézőpont számunkra érdekesebb lehet, mint az egyébként – véleményem szerint – teljesen soha meg nem ismerhető objektív valósághoz való viszonya, azt feltételezve inkább, hogy a múlt többféleképpen értelmezhető, és az egymástól különböző értelmezések párhuzamosan legitimek lehetnek.15 Benda Gyula hasonlatával élve: „A mai szemlélet a naplót, a visszaemlékezést szövegként elemzi, amelyben nem elsősorban a tükrözött események valós képének helyreállítását keresi, hanem a tükör, a tükrözés jellegzetességeit. Milyen módon élte át vagy őrizte meg a múltat a visszaemlékező, és ebből milyen következtetések vonhatók le a szemléletére.”16

A mentalitástörténeti megközelítést sem kerülhetjük meg a válasz folyamán. Ez a történetírói irányzat felhívja a figyelmet arra, hogy félrecsúszott elemzésekhez juthatunk, ha a múltról a saját kultúránk, mentális mintáink nyomán állítunk fel hipotéziseket.17 Itt kereshetőek a nemzetiségi kérdéssel foglalkozó történészek leggyakoribb tévedései: a 21. század elejéről vetítenek vissza a 19. században még bizonyosan nem létező nemzetfelfogásokat, identitásmintákat és identitásstruktúrákat, esetleg a politika modern fogalmát használják bizonyos premodern helyzetek, folyamatok leírására, leggyakrabban pedig a két nemzet egymáshoz való jelenlegi viszonyát tekintik kiindulási alapnak vizsgálatuk során.

Egy kárpát-medencei, nem magyar történésszel megvitatva még a legsemlegesebb téma esetében sem hagyhatóak figyelmen kívül a két nemzetnek az adott témát egyébként esetleg egyáltalán nem érintő konfliktusai. Benda Gyula szerint egy újfajta diskurzus – a nyugati tudományos központokhoz kapcsolódva –, mikrotörténeti, történeti antropológiai alapon jöhet létre, kiemelt kérdéskörök kutatásával. Szerinte „azzal kell kezdenünk, hogy feltárjuk az etnikum politikai és kulturális megkonstruálásának hatását, vagyis azzal, amikor az a praktikus különbség, hogy a szomszéd faluban más nyelvet beszélnek, egyszerre egy megteremtett különbséggé válik”.18 Tegyük hozzá, hasonló eredményre jut a Korall társadalomtörténeti körkérdésére adott válaszában Elena Mannová is: „A társadalom- és kultúrtörténet területén (az én érzékelésem szerint) a szomszédos országokbeli kollégákkal közös interdiszciplináris projekteken való együttműködés tapasztalatai alapján azonban már ma megállapítható, hogy a multietnikus országokban éppen ez az út kínál lehetőségeket a »közös múlt« feldolgozására, anélkül, hogy benne a nemzeti érdekek túlsúlyos szerephez jutnának. És ez a mi két történetírásunk számára nem elhanyagolható cél.”19

Nem csupán módszertani hozadéka miatt érdemes a társadalomtörténeti megközelítéshez nyúlni. Eddig csak nagyon kevesen foglalkoztak Magyarországon szlovák történelemmel, az elkészült munkák pedig – néhány kivételtől eltekintve – nem keltették föl a szélesebb történésztársadalom érdeklődését. Ennek elsősorban az az oka, hogy nem sikerült előállni meggyőző koncepcióval, világos metodológiával. Nyilvánvaló, hogy nem a téma az érdektelen, tehát a módszertani megközelítésnek kell meggyőzőnek lennie, és egy mindkét fél által elfogadható beszédmódot kell kialakítani (amelyet tehát a módszertannak – részben – magában kell hordoznia, s nem függhet teljesen az egyes szerzőtől). Azért kell, hogy egy kész struktúrát, narratívát kínáljon, mert ha a két történetírás közelítését a folyamatos kompromisszumokra helyezzük – vagy már az elején megakadunk, vagy mindkét fél számára elfogadhatatlanná kreáljuk a két, legalább térfelenként elfogadható narratívát.

Mindazonáltal sokan leírták már, hogy ma Magyarországon a „társadalomtörténész” definíciója nem feltétlenül jelzi azt, hogy az illető szigorúan modern társadalomtörténeti elméleteket, metódusokat alkalmaz historikusi munkássága során, sokkal inkább egy olyan csoport jelzője ez, amely, ha nem is feltétlenül utasítja el, de mindenesetre nem elégszik meg a fősodorbeli történetírás módszertani kereteivel, lehetőségeivel és eredményeivel.

Jacques Revel szerint a mentalitástörténet nem annyira egy aldiszciplínát, mint inkább egy szerteágazó történetírói érzékenységet jelöl. Jacques Le Goff pedig úgy véli, hogy a mentalitástörténet területére „azok merészkednek, akik át akarják lépni a kialakult tudományos kompetenciák alapján kijelölt határokat, és nem elégednek meg a szokványos magyarázatokkal, megközelítésekkel”.20

Ez esetben a precíz, mikrotörténeti-mentalitástörténeti módszertani tudatosság helyett inkább a gyakorlatban próbáltam meg, ezen elméleti keretek által „megfertőzve”, egy új beszédmódot kialakítani, amely felülírhatja az egymással ellentétes narratívákat, politikatörténeti nagyelbeszéléseket.21 Ha úgy tetszik, nevezhetjük ezt Kiss Gy. Csaba után az empátia tudományának.22 Ennek az ambiciózusan egyfajta paradigmaváltásnak is nevezhető törekvésnek komoly tétje van, mégpedig, hogy sikerülhet-e létrehozni egy közös korpuszt, egy olyan szöveguniverzumot, amelyet a szlovák és a magyar történetírás is egyformán érvényesnek tarthat, és mindkét fél ugyanazt az értelmet tulajdoníthatja neki. Nem mellékes megjegyezni, hogy csak e szöveguniverzum létrehozása után lehetséges egyáltalán az eredményesség reményében nekilátni a történeti fogalmak tisztázásának.23

A mikrotörténeti monográfiák esetében gyakori, hogy egy „kis” történet elbeszélésén keresztül a „nagyelbeszélések” is másképpen szituálódnak, hiszen „egy hosszabb esettanulmány létrehoz egy korlátozott átlátszó felületet a szabályos, eseménytelen társadalmi lét egyébként homályos felszínén. Ezen keresztül a társadalmi szerkezet létfontosságú elveit működésükben láthatjuk”.24 Szlovák témájú, kis léptékű vizsgálat esetén tehát a kanonizált szlovák nemzeti történelem hagyományos formájában csak kevéssé lehet alkalmas keret.

Az egyik korrekció szükségszerűen a társadalomtörténet iránti érzékenységből kell, hogy fakadjon, s a „múlt anyaga” szinte „megköveteli” ezt a megközelítést. Hiszen a politikatörténetet csak igen erőltetetten lehet ráhúzni az 1848 előtti szlovák múltra,25 ez persze nem jelent minőségi különbséget, s főleg azt nem jelenti, hogy a szlovákoknak ne lett volna történelmük. Ám ha a politikát a szó hagyományos értelmében használjuk, amely szerint „a politika az egész közösség számára kötelező erejű döntések meghozatalának folyamata a hatalmi, döntési pozíciók elnyeréséért folyó, az érdekek ütközéséből fakadó társadalmi küzdelemmel együtt”,26 akkor eszerint a szlovák politika reprezentációjának számos lényeges eleme hiányzott a korszakban. A szlovák történelem tehát csak rendkívül nehezen erőltethető bele a mai fogalmaink szerinti politika történeti keretei közé. Inkább beszélhetünk polgárok egy csoportjának kulturális, nyelvi alapú összefogásáról, még ha ezt az összefogást ugyanaz indukálta is, mint az egyes államok „nemzetivé” tételét. Ez a definíció egészen az 1848-as szlovák politikai és katonai megmozdulások utánig érvényes lehet. Előtte azonban a szlovák elit nem politikusok csoportjaként, hanem egy sok szempontból bonyolult, összetett és éppen változó társadalom cselekvő tagjaiként jelenik meg előttünk. 1848-ban egy csekély, később egyre szélesedő tömeget reprezentáló politikai célú mozgalomról beszélhetünk ugyan, de a társadalomtörténeti megközelítés hiánya még itt is sokszor visszaüthet, elég csak Etienne Boisserie egyik cikkének rendkívül sarkos végkövetkeztetésére utalni, amely szerint a szlovák politika története a 19. század második felében is csak „Egy maroknyi ember története[…], ami semmit sem mond a korszak szlovák társadalmáról”.27

A másik, újraalkotni kívánt keret a konfesszionalizmus kérdésköre. Ez azonban nem csupán az egyik fontos kérdés a 19. századi szlovák történelemben, hanem annak alapvető problémája. A kanonizált szlovák történelem 19. századi cselekvőinek „elsöprő kisebbsége” evangélikus, amelynek egyik okát a „szlovák nemzeti értelmiség”, a „szlovák nemzeti politika” kategóriájának a megalkotásában és lehatárolásában kereshetjük. A kanonizáció folyamatában jól nyomon követhető az evangélikus tradíció, és amennyiben megpróbáljuk a szlovák történelem politikatörténeti konstrukcióit újrarendezni, az evangélikus–katolikus viszonyra is rá kell kérdeznünk.28

Ha a 19. századi szlovák múltat és a nemzeti mozgalmat e keret alapján próbáljuk rekonstruálni és az így kapott eredményt vetjük össze a magyar történelemmel, elkerülhetjük a feloldhatatlan vitapontok jelentős részét, hiszen így nem köszönnek vissza a múlt értelmezőinek szövegeiben az általuk tárgyalt korszak szembenálló szereplőinek argumentumai. Hangsúlyoznám tehát, hogy a fenti elbeszélés csak egy keret, és innen kiindulva lehet majd egyéni életutakat, döntési opciókat vizsgálni.

Érdemes azonban néhány példával is alátámasztani elméletünket. Ha például a legjelentősebb szlovák személyiségek, Kollár vagy Štúr 1848 előtti tevékenysége helyett a nyilvánosság előtt alig, vagy egyáltalán nem szereplő szlovák értelmiségiek személyes iratait, például baráti levelezését vizsgáljuk, sokat tudhatunk meg a nemzeti mozgalom bázisáról, valamint egyes tagjainak gondolkodásmódjáról, a magyarokhoz való tényleges és imaginárius viszonyáról.29

Az 1848-as szlovák–magyar konfliktusról szinte lehetetlen úgy írni, hogy az elfogadható legyen mindkét fél számára. A járható utat az jelentheti, ha nem a szokványos történetet próbáljuk meg elmesélni, hanem megkísérlünk szembesülni a hétköznapok történelmével, és 1848 kapcsán nem Kossuthról és Štúrról, az áprilisi tör vényekről és a liptószentmiklósi petícióról, a megajánlási beszédről és a prágai szláv kongresszusról, esetleg épp Jellasicsról és a szeptemberi hadjáratról beszélnénk, hanem olyan életsorsokat elemeznénk, amelyekre döntő hatással voltak ugyan a nagypolitika történései, mégis a saját döntési opciói által kialakított keretek között mozgott. Ha például négy, 1848-ban a húszas éveiben járó, magát egyértelműen és nyilvánosan is szlováknak definiáló, a nagyformátumú politikusokkal ugyan kapcsolatban álló, ám tőlük többé vagy kevésbé független értelmiségit vizsgálunk, felrajzolhatjuk azokat a válaszlehetőségeket, amelyeket 1848 kihívásaira adhattak.30 A kötet 5. fejezetében szereplő Eugen Gerometta 1848-as tevékenységét vizsgálva is hasonló kérdésekre kaphatunk választ, ráadásul politikai nézeteinek elemzésével egy olyan, csak elméletben működőképes politikai alternatíva bontakozik ki előttünk, amely megvalósulása esetén a szlovák nemzeti öntudat és a magyar politikai diskurzushoz való igazodás egyidejű vállalását is lehetővé tehette volna.

Ha a szlovákok által leginkább sérelmezett korszak, a dualizmus egyedi konfliktusait és hosszú távú feszültségeit vesszük górcső alá, ismét az értelmezések fogságába eshetünk. Az asszimilálódottak száma, az organikus (tehát az iparosodás és a társadalmi modernizáció által indukált) asszimiláció, illetve a (kormányzati represszív intézkedések, a magyarosítást szolgáló oktatási és kulturális intézményi struktúra és az uralkodó társadalmi diskurzus kiváltotta) erőszakos magyarosítás megítélése mind olyan témák, amelyek jelentős vitákat válthatnak ki a két ország történészei között. Ám ennek a korszaknak és ennek a témának is lehet olyan megközelítése, amely a probléma lényegét ragadja ugyan meg, a történészviták konfliktusgócait mégis elkerülheti.

Ha egy szlovák nemzetiségű pap és Tisza Kálmán között lezajlott szóváltást vizsgálva nem arra keressük a választ, hogy melyiküknek lehetett igaza, arra juthatunk, hogy a dualizmus közepén az egymástól elszenvedett vélt vagy valós sérelmek hatására olyan politikai diskurzus alakult ki mind a szlovák, mind a magyar oldalon, amely nem tette lehetővé a megegyezést, és mindkét fél hajthatatlanul a saját narratívájának a foglyává vált.31

A magyarosítást erőltető társadalmi diskurzus jelenik meg Komjáthy Jenő Akasszátok fel a pánszlávokat! című Petőfi-parafrázisában. Ha nem azt a kérdést tesszük fel, hogy mennyire kell elítélnünk Komjáthy sovinizmusának megnyilvánulását (csak agresszivitása vagy az általa sugallt társadalmi képlet miatt is), hanem hogy mi válthatta ki a verset, illetve hogy mennyire tért el vele Komjáthy az uralkodó beszédmódtól, akkor bepillantást nyerhetünk egy, az 1880-as években szlovák lakosságú vidékre küldött magyar értelmiségi mindennapjaiba vagy abba a helyzetbe, amely Jozef Miloslav Hurban halálával alakult ki. A morva határ menti régió szlovák elitjének az elhatározása, hogy Hurban sírját a szlovák „emlékezet helyévé”32 tegyék, komolyan ütközött az őt még halála után is a legalpáribb kifejezésekkel illető magyar elit törekvésével, akik azzal kívánták gátolni ezt a folyamatot, hogy Hurbant köztörvényes bűnözőként ábrázolták, ünnepségeket tartottak a halála okán, megzavarták a temetését, és hatóságilag akadályozták a sír fölé helyezendő emlékmű felállítását. Vélhetően ebbe a küzdelembe illeszthető Komjáthy verse is.33

Egyes életutak is adhatnak ürügyet nemzeti történeti vitákra. A régió egyik jellegzetessége, hogy a gyakori hatalmi-politikai változások sokszor alkalmazkodásra kényszerítették a mindenkori elit második vonalát. Hiszen ők nem cserélődtek le a hatalomváltás idején, ugyanakkor az új helyzetek gyakran új egyéni életstratégiákat kívántak meg tőlük. Szokás ilyenkor pálfordulást, köpönyegforgatást, kétszínűséget emlegetni, holott alaposabb elemzéssel, hosszú távú stratégiáik kitapintásával egészen más eredményre juthatunk. Sokszor épp az elvhűség, az alapvető életelvekhez való ragaszkodás, az azok folyamatossága iránti igény hívta elő az adott hatalmi szituációhoz alkalmazott egyéni politikai önreprezentációt. Kötetünkben effajta életútra Eugen Gerometta pályája lehet példa, de számos más esetet is említhetnénk.34

A fenti példák mindazonáltal önmagukban is pusztán jelezhették az újfajta megközelítésekben rejtőző lehetőségeket, amelyek elsősorban a gyakorlatban mutatkozhatnak meg, terjedelmesebb tanulmányok esetén, ahol a mikrotörténeti kontextualizáció előnyei jobban érvényesülhetnek.

I. ISKOLA A HATÁRON

„…jen šereghajtók budou”35

Magyarok és szlovákok Ján Gerometta pesti leveleiben

Az olasz származású, de az 1840-es évek közepén már bizonyosan szlovák identitással bíró Ján Gerometta két évig, 1844 őszétől 1846 tavaszáig járt a pesti egyetem teológiai karára. Öt levél maradt fenn ebből az időszakból, amelyet Gerometta írt barátjának, František Strakovičnak.36 A levelek időben egyenletesen oszlanak el, és két részre bonthatók: 1844 őszén – 1845 telén többet foglalkozik az őt körülvevő magyar környezettel, és bár a pesti szlovák és szláv világ is megjelenik bennük, annak ábrázolása kevésbé hangsúlyos, míg az utolsó három levélben szinte kizárólag a Pesten szerveződő szlovák kultúráról számolnak be.

Fontos kérdés, hogy miként jelenik meg Pest-Buda a levelekben – idegen (magyar, tehát nem szlovák) vagy hazai városnak látja-e Gerometta? Milyen a magyarságképe, és hogyan alakult ki benne – már magával hozta az ország külsőségeiben gyorsan magyarosodó37 központjába, Pestre, vagy az itt megélt élmények alakították ki?

Miképp szerveződött a szlovák nemzeti társadalom, a kulturális intézményrendszer Pesten az 1840-es évek közepén?

Ez esetben azt vizsgáljuk, hogy egy vékony társadalmi réteg, a szlovák polgári értelmiség egyetlen tagjának hogyan változott a magyarságképe és a szlovák önképe, amikor először került hosszabb időre Pest-Budára.

II. 1848

1848 és a szlovákok

A szlovák és a magyar nemzeti narratívákat, nagyelbeszéléseket sokszor nehéz egyeztetni, a közös múlt azon szakaszaiban pedig szinte lehetetlen közös nevezőre hozni, amikor kiélezett konfliktushelyzet alakult ki, és rendkívüli, a mindennapi élet súrlódásaitól különböző helyzet teremtette, meg nem ismétlődő konfrontatív szituációk jöttek létre.

Ilyen szakasznak tekinthetjük 1848-at is, amellyel kapcsolatban a két nemzeti kánonban a párhuzamosságot, az esetleges azonosságot felülírva homlokegyenest ellentétes szemlélet alakult ki. A forradalom vívmányait mindkét fél elvitatja a másiktól, a szembenálló felek pedig az elbeszélő nézőpontja szerint lesznek feketék és fehérek, abszolút jók és abszolút rosszak. Erről az alapról kiindulva aligha juthatunk közös textushoz.

1848 szlovák nemzeti társadalomtörténetét nem lehet megírni. Ebben a korszakban ugyanis a nemzeti identitás még rendkívül képlékeny volt – elég csak a más-más nemzeti mozgalomhoz csatlakozó testvérpárokra utalni –, és a változásait, ha lehet, 1848 még dinamikusabbá tette. Jelentős rétegeket jellemzett ekkor még a nemzeti identitások pluralitása is (ahogy Mikszáth írja nem kevés iróniával a Prakovszky, a siket kovács című novellájában: „…csak éppen olyan jóravaló magyar ember volna, mint mi, ha tótul tudna”). Éppen ezért nem lehet, s anakronisztikus is lenne a nemzeti öntudatosodás foka alapján lehatárolni a szlovák társadalmat.

A járható utat az jelentheti, ha nem egy általunk konstruált viselkedésmintába próbáljuk beleerőltetni a vizsgált személyeket, hanem az adott korszak kontextusában cselekvőképességüket, egyéni döntési stratégiáikat határoljuk körbe, ha nem a szokványos történetet kíséreljük meg elmesélni, hanem megpróbálunk szembesülni a hétköznapok történelmével, illetve, ha 1848 kapcsán nem Kossuthról és Štúrról, az áprilisi törvényekről és a liptószentmiklósi petícióról, a megajánlási beszédről és a prágai szláv kongresszusról, vagy épp Jellasicsról és a szeptemberi hadjáratról beszélünk, hanem olyan életsorsokat elemzünk, amelyekre ugyan döntő hatással voltak a nagypolitika történései, mégis a saját döntési opciói által kialakított keretek között mozogtak.

Még a fiatal, szlovák anyanyelvű értelmiségiek is különféleképpen reagálhattak 1848 kihívására. Négy, viszonylag jellemzőnek mondható választípusból ragadok ki egy-egy példát, már az elején hangsúlyozva, hogy nem kategóriaképzés vagy általánosítás céljával teszem mindezt (épp ezért nem egy egyenes irányú skálán, nem a két véglet közötti fokozatok szerint helyezem el az alábbi sorsokat, hanem egyszerűen név szerint, amely tehát nem esetleges, hanem tudatos, koncepcionális rendezés). Már csak azért sem feleltethető meg a négy történet négy viselkedéstípusnak, mert mindegyik alapmomentuma valamilyen típusú normasértés (azonban mind a négy esetben más-más közeg normái szerint). Továbbá a társadalomtörténet szempontjából is némileg önkényes az eljárás, hiszen reprezentativitásra sem törekedtem, így jelentősebb csoportok – például a szlovák anyanyelvű és magyar identitású nemesség – hiányozni fognak.

A célom ugyanis elsősorban az, hogy rámutassak, 1848 nemzetiségi polgárháborúiban nem homogén, tömbszerű csoportok, hanem eltérően gondolkodó, néha racionálisan, néha irracionálisan mérlegelő, néha egyenesen döntésképtelenséggel küzdő emberek álltak egymással szemben és egymás mellett.

III. „…ÚRIEMBER NEM BESZÉL SZLOVÁKUL…”

„Virágzó” nemzetiségi béke

A szlovák–magyar viszony sokszínűsége a dualizmus középső szakaszában a Trencsén Vármegyei Természettudományi Egyesület vizsgálatának tükrében

A tanulmány témájául a Trencsén Vármegyei Természettudományi Egyesület történetét433 választottam. Először a hagyományos történetírói eszközökkel felvázolom az egyesület létrejöttének históriáját, az alapítók törekvéseit, céljait, eredményeit. A dolgozat fő célkitűzése azonban nem az egyesület szervezetének, tevékenységének a feltárása.434 A kérdésünk, hogy milyen volt a szlovák–magyar viszony a „legszlovákabb”435 vármegyében létrejött egyesületben, amely nem sokkal a szlovák kulturális élet kormányzati ellehetetlenítése után alakult? Hiszen a természettudomány nemzeti szempontból semleges diszciplína. A humán tudományokhoz képest konvertibilis a nemzetközi tudományos életben, és a természettudósok – legalábbis Közép-Európában – a tudományágból következően kevesebbet írnak anyanyelvükön. Sőt, az általunk vizsgált tudósok, tehát a botanikusok és a koleopterológusok („bogarászok”) vizsgálati anyagának csak latinul van tudományos elnevezése. Ennek tükrében érdemes megvizsgálnunk a korszak szlovák–magyar viszonyát, Felső-Magyarország társadalmának alapvonásait.

MELLÉKLET

KÉPEK JEGYZÉKE

2. fejezet

[1.] Ján Gerometta Slovenská národná knižnica. Archív literatúry a umenia SG 12/1

5. fejezet

[2.] Eugen Gerometta Slovenské pohľady, 1895. 616.

6. fejezet

[3.] Brancsik Károly levele Slovenská národná knižnica. Archív literatúry a umenia 58 A 18

[4.] Jozef Ľudovít Holuby Slovenská národná knižnica. Archív literatúry a umenia SH 23/12

7. fejezet

[5.] Viliam Pauliny-Tóth Slovenská národná knižnica. Archív literatúry a umenia SP 13/5

[6.] Viliam Pauliny-Tóth Slovenská národná knižnica. Archív literatúry a umenia SP 13/101

[7.] Tisza Kálmán és Grünwald Béla Černokňažník 1885. 3. sz., címlap.

[8.] Zsilinszky Mih ály Černokňažník 1885. 7. sz., címlap

[9.] Karnevál a magyar parlamentben Černokňažník 1886. 2. sz., 17.

[10.] Tisza küzdelme a pánszlávizmussal Černokňažník, 1884. 10. sz., 77.

[11.] Tisza küzdelme a pánszlávizmussal Černokňažník, 1885. 3. sz., 21.

8. fejezet

[12.] Jozef Miloslav Hurban síremléke Černokňažník, 1892. 9. szám, 68.

9. fejezet

[13.] Milan Rastislav Štefánik Slovenská národná knižnica. Archív literatúry a umenia SŠ 51/86

[14.] Milan Rastislav Štefánik családfája. Készítette: Mihalik Béla

[15.] Štefánik diákként Slovenská národná knižnica. Archív literatúry a umenia SŠ 51/91

[16.] Štefánik Slovenská národná knižnica. Archív literatúry a umenia SŠ 51/83

10. fejezet

[17.] Andrej Hlinka Slovenská národná knižnica. Archív literatúry a umenia 155 S 15 Černová

[18.] A csernovai templom Slovenská národná knižnica. Archív literatúry a umenia 155 S 15 Černová

[19.] Az áldozatok sírjai Slovenská národná knižnica. Archív literatúry a umenia 155 S 15 Černová

[20.] Az áldozatok emlékműve előtt Hlinka – harminc évvel később Slovenská národná knižnica. Archív literatúry a umenia SH 13/21

A TANULMÁNYOK EREDETI MEGJELENÉSI HELYE

Mi a (szlovák) történelem? A léptékváltás lehetősége a szlovák és a magyar történetírásban. Első változata elhangzott a Történeti Kollégium Műhelybeszélgetésén, 2007 októberében. Írott formában megjelenés alatt.

„…jen šereghajtók budou…” Magyarok és szlovákok Ján Gerometta pesti leveleiben. Kút, 2007/4.

„…egész Szlovákia elfért egy tutajon…” A szlovák Tatrín egyesület története (1844–1847). Itt jelenik meg először.

1848 és a szlovákok. Itt jelenik meg először.

Egy szlovák képviselőjelölt 1848-ban. Működőképes politikai alternatíva? Aetas, 2006/2– 3. (Egy trencséni választás históriája. A pánszlávizmus vádja és a valóság címen)

„Virágzó” nemzetiségi béke. A magyar–szlovák viszony sokszínűsége a dualizmus középső szakaszában a Trencsén Vármegyei Természettudományi Egyesület vizsgálatának tükrében. Sic Itur ad Astra, 2006/1–2.

Tisza Kálmán és a szlovákok, avagy egy szóváltás anatómiája. Itt jelenik meg először.

„Akasszátok föl a pánszlávokat!” Gondolatok a dualizmus kori szlovákképről Komjáthy Jenő verse kapcsán. Magyar–szlovák terminológiai kérdések. A 2006. június 8-án és december 1-jén Esztergomban rendezett nemzetközi konferenciák anyaga. Szerk.: Ábrahám Barna. Piliscsaba–Esztergom, PPKE–-BTK, 2008.

Haza és szülőföld antagonizmusa. Milan Rastislav Štefánik nemzeti-társadalmi háttere. A múlt feltárása – előítéletek nélkül. Szerk.: Gergely Jenő. Budapest, ELTE BTK, 2006.

Az elfelejtett sortűz. Társadalom- és technikatörténeti gondolatok az 1907-es csernovai események kapcsán. Első század. 2006/1.

LEVÉLTÁRI FORRÁSOK

Archív literatúry a umenia Slovenskej národnej knižnice (Martin)

František Bokes levelezése

Brancsik Károly levelezése 58 A 18.

Štefan Fajnor irathagyatéka

Gerometta Ignác irathagyatéka

Ján Gerometta levelezése

Haan Lajos levelezése

Jozef Ľudovít Holuby levelezése

Ján Mudroň levelezése 37 T 19.

Pozvaňje na predplateňje národnich novin slovenskich, a Orla Tatranskjeho C 603.

Franko Strakovič irathagyatéka M 120 E 50

Hadtörténelmi Levéltár (Budapest)

Pesti Hadbíróság Iratai, 2/119. 2/275.

Magyar Országos Levéltár (Budapest)

Zsolna város római katolikus házassági anyakönyvei (1776–1828)

Zsolna város római katolikus keresztelési anyakönyvei (1774–1828)

Helytartótanácsi iratanyag, 1839. Lit. pol. Fons 8. pos 22; 22/a.

Helytartótanácsi iratanyag, 1846. Közokt. fons 8. p. 32.

Titkosrendőri jelentés az eperjesi diákszerveződésekről A 45. 1847: 485.

Marczibányi Antal trencséni főispán jelentése a kancellárnak a vármegye aktív ellenzékijeiről Kanc. Praes. (A 45) 1847: 41. sz.

Trencsén megye 1848/49. évi közgyűléseinek jegyzőkönyvei

Eugen Gerometta folyamodványa a magyar kormányhoz, Zsolna, 1848. július 27. H 15 1848. 1. kútfő 371. tétel

Kováts István közvádló jelentése, Pest, 1848. november 3. H 69 1848. 104. kútfő 3. tétel.

Pongrátz Gáspár alispán levele Szemere Bertalan belügyminiszterhez Trencsén, 1848. június 30. H 15 1848. 1. kútfő 191. tétel

Štefan Moyses besztercebányai püspök levele D 191 363. doboz 6059. VII. 1865.

1906. március 23-i minisztertanács K 27

Csendőrségi statisztika K 149: 8. d. 1884. 8. t. 543/res.

Panajott Sándor tábornok jelentése BM eln. 1907 – 26 – 6597.

Pázmány Péter Katolikus Egyetem Hittudományi Kar, Könyvtár Album sive matricula Inclytae Facultatis Th eologicae in Alma ac Celeberrima Regia Scientarium Universitate Hungarica Pestini ab Anno Domini MDCCCXXV. 1837/1838, 1838/1839, 1839/1840, 1840/1841.

Štátny oblastný archív (Bytča)

A Maršovsky család fondja VII. no1.

Slovenský Národný Archív (Bratislava)

Uhorské král’ovstvo MV 1. doboz

Országos Széchényi Könyvtár Kézirattár (Budapest)

Komjáthy Jenő levelezése

Koreny István levelezése

Daniel Lichard levelezése

Tisza Kálmán levelezése

Fol. Hung. 1588. Komjáthy Jenő irathagyatéka

Fol. Hung. 1590. Komjáthy Jenő irathagyatéka

Fol. Hung. 1589. Komjáthy Jenő irathagyatéka

Fol. Hung. 1862. Komjáthy Jenő irathagyatéka

KORABELI ÚJSÁGOK

Besztercebánya és vidéke 1891

Budapesti Hiradó 1845–1847

Budapesti Hirlap 1882–1888 1907

Csendőrségi Lapok 1905

Černokňažník 1861–1907

Katolícke noviny 1905

Közlöny 1848

Nap 1907

Národnie Noviny 1885 1907

Népszava 1907

Nógrádi Lapok és Honti Híradó 1876

Nyitramegyei Közlöny 1888–1895

Nyitramegyei Szemle 1893

Orol Tatránski 1846

Pešťbudinske Vedomosti 1861–1865

Pesti Hírlap 1847–1848 1885

Pesti Napló 1885

Prjateľ ľudu 1848

Priateľ školy a literatúry 1861

Rózsahegy és Vidéke 1907

Slovenskje pohľadi 1847–1851

Slovenskje národňje novini 1846–1848

Slovenský Týždenník 1906–1908

Vágvölgyi Lap 1880–1881 1886

Wudce z Trnawi 1848

FORRÁSOK

[Név nélkül]: A pálinkáról. Buda, 1845.

A csendőrségi szolgálati utasítás magyarázata a M[agyar]. Kir[ályi]. csendőrség használatára. Máramarossziget, Kaufmann Ábrahám és fiai, 1908.

A Felvidék településeinek nemzetiségi (anyanyelvi) adatai százalékos megoszlásban (1880– 1941). Budapest, Központi Statisztikai Hivatal, 1996.

A Felvidék településeinek nemzetiségi megoszlása (1880–1941). Budapest, Központi Statisztikai Hivatal, 1995.

A magyar királyi csendőrség zsebkönyve. XXII. évfolyam, 1908. Budapest, 1908. A Magyar Korona Országainak helységnévtára. Budapest, Magyar Királyi Központi Statisztikai Hivatal, 1907.

A magyar országgyűlés. A főrendiház és képviselőház tagjainak életrajzi adatai. Budapest, A „Magyar tudósító” szerkesztősége, 1906.

A magyar szent korona országainak 1901. évi népszámlálása. 3. rész. A népesség részletes leírása. Budapest, Magyar Királyi Központi Statisztikai Hivatal. 1907.

A Trencsén megyei Természettudományos egyesület Évkönyve. 1. évf. Szerk.: Dr. Brancsik Károly. Trencsén, az egylet kiadványa, 1878.

A Trencsén megyei Természettudományos egyesület Évkönyve. 9. évfolyam. 1886. Trencsén, az egylet kiadványa, 1887.

A Trencsén megyei Természettudományos egyesület Évkönyve. 10 évfolyam. 1887. Trencsén, az egylet kiadvány, 1888.

A Trencsén Vármegyei Természettudományi Egyesület 1894/95-i Évkönyve. Trencsén, az egylet kiadványa, 1895.

Ambruster Jakab – Dr. G. Nagy Sándor (szerk.): Magyar Compass. Bankok és takarékpénztárak. 1. kötet. 1893. XXI évf. Budapest, k. n., 1893.

Az 1861-ik évi Magyar Országgyűlés. 3. kötet. Pest, 1861.

Benka Gyula: A békési ág. hitv. ev. egyházmegye tulajdonát képező s az általa fenntartott szarvasi főgymnasium története 1802–1895. Gyoma, 1895.

Bodnár, Julius: Dr. Jozef Miloslav Hurban (1817–1888) jeho život a dielo pre slovenský ľuď a študujúcu mľádež. Bratislava, Nakladom vydavateľského družstva, 1925.

Bokes, František (zost.): Dokumenty k slovenskému národnému hnutiu v rokoch 1848–1914. 2. zväzok, 1867–1884. Bratislava, Vydavateľstvo Slovenskej Akadémie Vied, 1965.

Bokes, František (zost.): Dokumenty k slovenskému národnému hnutiu v rokoch 1848–1914. 3. zväzok, 1885–1901. Bratislava, Vydavateľstvo Slovenskej Akadémie Vied, 1972.

Borovszky Samu, dr. – Sziklay János, dr.: Nyitra vármegye. Magyarország vármegyéi és városai. A Magyar Korona országai történetének, földrajzi, képzőművészeti, néprajzi, hadügyi és természeti viszonyainak, közművelődési és közgazdasági állapotának enciklopédiája. Budapest, „Magyarország Vármegyéi és városai” kiadóhivatala, 1898. (Magyarország monográfiája)

Botto, Július: Dejiny Matice slovenskej. 1863–1875. Turčiansky Sv. Martin, Matica slovenská, 1923.

Botto, Július: Malá revolúcia. Rozprava dejepisná. Slovenské pohľady, 30. ročník, (1910). Brancsik Károly: Trencsén megye téhelyröpűinek felsorolása. In: Második évfolyam. 1879. Évkönyv melyet a Trencsén megyei Természettudományos egyesület megbízásából szerkeszt: Dr. Brancsik Károly. Trencsén, 1879.

Dányi Dezső: Az 1850. és 1857. évi népszámlálás. Budapest, Központi Statisztikai Hivatal, 1993.

Első évi munkálatjai a pesti Nevendék papság Magyar Iskolájának. Pest, 1833. Fellner Frigyes: A nemzetközi fizetési mérleg és alakulása Magyarországon. Budapest, Politzer-féle könyvkiadóvállalat, 1908.

Fényes Elek: Magyar országnak, `s a` hozzá kapcsolt tartományoknak mos ta ni állapotja statistikai és geographiai tekintetben. 1. kötet. Pest, Tratt ner–Károlyi, 1841. Fényes Elek: Magyar országnak, s a hozzá kapcsolt tartományoknak mostani állapotja statistikai és geographiai tekintetben. 2. kiadás, 2. kötet. Pest, 1843.

Fényes Elek: Magyarország geographiai szótára, mellyben minden város, falu és puszta, betűrendben körülményesen leíratik. 1. köt. Pest, 1851.

Fényes Elek: Magyarország geographiai szótára, mellyben minden város, falu és puszta, betűrendben körülményesen leíratik. 2. köt. Pest, Fényes Elek, 1851.

Fényes Elek: Magyarország geographiai szótára, mellyben minden város, falu és puszta, betűrendben körülményesen leíratik. 4. köt. Pest, Fényes Elek, 1851.

Fényes Elek: Magyarország statisztikai, birtokviszonyi és topographiai szempontból. Részletes és kimerítő leírása az egyes vármegyéknek, s azokban a 100 holdnál többet bíró birtokosoknak és földjeik mennyiségének, a szolgabírói járások szerint az egyes városoknak, mezővárosoknak, faluknak és pusztáknak, az utolsó posta feljegyzésével. 1. köt. Pest, Fényes Elek, 1860.

Francisci, Ján: Vlastný životopis. In: Slovenské pohľady, 1909/7.

Freund Miksa: Egy ritka torzszülött. In: Évkönyv melyet a Trencsén megyei Természettudományos egyesület megbízásából szerkeszt: Dr. Pfeiffer Antal. Negyedik évfolyam. 1881. Trencsén, 1882.

Frič, Jozef Václav: Emlékeim. Ford.: Horváth Ferenc – Szőke Péter. Budapest, Művelt Nép, 1951. 59–60.

Galánthai Nagy Sándor (szerk.): Mihók-féle magyar compass 1910-1911. XXXVIII-ik évfolyam. A nagyméltóságú Magyar királyi minisztériumok által ajánlott, a pénzügyi hatóságok, az „osztrák–magyar bank” és a főbb pénzintézetek által támogatott és használt pénzügyi és kereskedelmi évkönyv. I. rész. Pénz és hitelintézetek. Budapest, 1910.

Gáspár Imre: A „Matica.” Vasárnapi Újság, 1875. január 31. 5. sz.

Gáspár Imre: A tót irodalomból. Figyelő. Irodalmi, szépművészeti és kritikai hetilap. 1876. február 6. – április 2. 6–14. sz.

Gáspár Imre: Hazánk tót népe. (A tót nép, a tót költészet.) Budapest, 1879. Gáspár Imre: Komjáthy Jenő hagyatékából. Otthon, 1894–1895.

Gerometta Ignác: Rövid reflexiók különfélékről. Pest, 1872.

Gerometta Jenő: Trencsénből. Budapesti Híradó, 1845. december. 30.

Gerometta, Eugen: O náklonnosti Slovanov ku svobode. Slovo k potupníkom našim. Slovenskje pohľadi, 1847–1851.

Gerometta, Eugen: Pjati zákonní článok r. 1844. Slovenskje národňje novini, 1847. 192. sz. 193. sz.

Gerometta, Eugen: Vzďelávaňja obecnjeho ludu v maťerinskom jaziku. Slovenskje národňje novini, 1846. 67. sz. 265–266. 68. sz. 269–270. 69. sz.

Gerometta, Eugen: Z Bitče Trenčjanskej stolice dňa 11. aprila 1848. Slovenskje národňje novini, 1848. 280. sz.

Gerometta, Eugen: Z Trenčjanskej stolice. Slovenskje národňje novini, 1846. 47. sz. 186– 187. 48. sz.

Gerometta, Eugen: Žilina, mesto v horňej Uhorskej, v stolici Trenčianskej, zo stanoviska ďejepísneho a právneho považovaná. Orol Tatránski, 1846. 38. sz.

Id. Görgey István: 1848 és 1849-ből. Élmények és benyomások. Okiratok és ezek magyarázata. Tanulmányok és történelmi kritika. Harmadik kötet. Budapest, Franklin-Társulat, 1888.

H.[urban], V.[ladimír] (A továbbiakban V. H.): Černovský process. Pojednávaný od 2 do 10. marca 1908 pred kr. súdnou stolicou v Ružomberku. Turčiansky Sv. Martin, 1908.

Haán Lajos naplója. Részletek. Szerk.: Papp János. Békéscsaba, 1971. Bibliotheca Bekesiensis 6.

Házi Jenő: Soproni polgárcsaládok 1535–1848. Budapest, Akadémiai, 1982.

Hof- und Staats-Handbuch der Oesterreichisch-Ungarischen Monarchie für 1876. Wien, Druck und Verlag der K. K. Hof- und Staatsdruckerei.

Holček, Ďorď: Z veseljeho. Slovenskje národňje novini, 1847. júl. 16.

Hollý, Jozef: Černová, dráma zo slovenského Utrpenie v 4 obrazoch. V Turčianskom Sv. Martin, Matica slovenska, 1940.

Holuby, Jozef Ľudovít: Rozpomienky. Bratislava, Slovenské vydavateľstvo krásnej literatúry, 1965.

Horcsin Antal: A szeniczi magyar királyi állami polgári fiú- és leányiskola története és jelen állapota. 1884–1896. Budapest, 1896.

Hurban, Jozef Miloslav: Ľudovít Štúr. Rozpomienky. Bratislava, Slovenské vydavateľstvo krásnej literatúry, 1959.

Illyés Gyula: Petőfi Sándor. Budapest, Szépirodalmi, 1971.

Janin, Maurice: Aký bol Milan Štefánik? In: Dušan Kováč: Štefánik a Janin. Príbeh priateľstva. Bratislava, Dilema, 2001.

Janovszky László: A szulyói völgy. In: 1887-i Évkönyv. A Trencsén vármegyei Természettudományi egyesület megbízásából. Tizedik évfolyam. Szerk.: Petrogalli Artúr. Trencsén, az egylet kiadványa, 1888.

Janovszky László: A Trencsén vármegyei Természettudományi egyesület története 1877– 1895. In: A Trencsén Vármegyei Természettudományi Egyesület 1894/95-i Évkönyve. XVII–XVIII. évfolyam. Trencsén, az egylet kiadványa, 1895.

Janšák, Štefan: Život Pavla Blahu. Slovenské národné hnutie na prahu XX. storočia. Sv. 1–2. Trnava, Spolok sv. Vojtecha, 1947.

Janšák, Štefán: Život Štefana Fajnora. Kultúrno-historický obraz. Bratislava, Nakladateľstvo „Bibliotheka”, 1935.

Jászi Oszkár: A Habsburg-monarchia felbomlása. Budapest, Gondolat, 1982. Jedlicska Pál: Kiskárpáti emlékek. Éleskőtől – Vágújhelyig. Hely- s művelődéstörténeti tanulmány. Eger, 1891.

Jókai Mór levelezése 1833–1859. Összegyűjtötte és s. a. r. Kulcsár Adorján. Budapest, Akadémiai, 1971.

Jókai Mór: Hol leszünk két év múlva? vagy három exkolléga Szibériában. In: Uő.: A kétszarvú ember és más elbeszélések. Budapest, Unikornis, 2004.

Juhász Gyula: A homályból. In: Uő.: A szakolcai dombokon. Orbán lelke és más írások. Miskolc, Felső-Magyarország, 2004.

Juhász Gyula: Komjáthy Jenő – egy elfelejtett magyar lángész. In: Juhász Gyula Összes Művei. Prózai írások 1898–1917. Budapest, Akadémiai, 1968.

Juríček, Ján: M. R. Štefánik. Životopisný náčrt. Bratislava, Mladé letá, 1968. Kemény G. Gábor (szerk.): A szomszéd népekkel való kapcsolataink történetéből. Válogatás hét évszázad írásaiból. Budapest, Tankönyvkiadó, 1962.

Kemény G. Gábor (szerk.): Iratok a nemzetiségi kérdés történetéhez Magyarországon a dualizmus korában. 1. köt. 1867–1892. Budapest, Tankönyvkiadó, 1952.

Kemény G. Gábor (szerk.): Iratok a nemzetiségi kérdés történetéhez Magyarországon a dualizmus korában. 2. kötet. 1892–1900. Budapest, Tankönyvkiadó, 1956.

Kemény G. Gábor (szerk.): Iratok a nemzetiségi kérdés történetéhez Magyarországon a dualizmus korában. 4. köt. 1903–1906. Budapest, Tankönyvkiadó, 1966.

Kemény G. Gábor (szerk.): Iratok a nemzetiségi kérdés történetéhez Magyarországon a dualizmus korában. 5. köt. 1906–1913. Budapest, Tankönyvkiadó, 1971.

[Kollár, Ján]: Čítanka anebo kniha k čítaní pro mládež ve školách slovanských v městech a dědinách. Budin, 1825.

Komjáthy Anzelm: Önéletírás. Budapest, Madách Irodalmi Társaság, 2000.

Komjáthy Jenő hazafias versei. [H. n.], [é. n.] Komjáthy Jenő összes költeményei. S. a. r.: S. Varga Pál. Budapest, Unikornis, 1995. (A magyar költészet kincsestára)

Komjáthy Jenő: Irodalmi szemle (fiatal poéták). Nógrádi Lapok 1876. augusztus 27. Komjáthy Jenő: Vers és próza. Összegyűjtött művek. S. a. r. Rába György. Budapest, Szépirodalmi, 1989.

Komjáthy Jenőné, Özv.: Adatok Komjáthy Jenő életéből. Magyar Szó, 1909. szeptember 12.

Korešpondencia Svetozára Hurbana Vajanského. (Výber listov z rokov 1860–1890). Na vydanie pripravil, úvodnú štúdiu a poznámky napísal Pavol Petrus. Bratislava, Vydavateľstvo slovenskej akadémie vied, 1967.

Korrespondence Daniela Slobody se Samuelem Jurkovičem. K vydání připravil, úvodní štúdií, poznámkami a rejstříky opatřil Zdeněk Fišer. Brno, 2005.

Kovačický process. Proti 97 údom evanj. cirkve kovačickej pcto.prekazenia maďarskej bohoslužby. Turčiansky Sv. Martin, 1908.

Kühn, Ludvík: Buditelia v župe Bratislavskej. Bratislava, 1928.

Lajčiak, Ján: Slovensko a kultúra. Bratislava, Q111, 2007.

Laskomerský, Gustáv K. Zechenter: Päťdesiat rokov slovenského života. Vlastný životopis. Časť druhá. Bratislava, Slovenské vydavateľstvo krásnej literatúry, 1956.

Letopis Matice slovenskej. Ročníka III-ho a IV-ho. Sväzok 1. Sostavil Viliam Paulíny-Tóth. V B. Bystrici, 1867.

Lichard, Daniel Gabriel: Obraz povstání slovenského v mešíci septembri roku 1848. In: Domová pokladnica. Kalendár na rok 1851. Skalica, 1851.

Listy Jána Kollára 1. 1816–1839. Martin, Matica slovenská, 1991.

Listy Jána Miloslava Geromettu Františkovi Strakovičovi. Na vydanie pripravil: Maťovčík, Augustín. In: Biografické štúdie 15. Zost.: Maťovčík, Augustín. Martin, Matica slovenská, 1988.

Listy Jozefa Škultétyho 1. 1871–1910. Pripravil Michal Kocák. Martin, Matica slovenská, 1982.

Listy Ľudovíta Štúra 2. 1844–1855. Bratislava, Vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied, 1956.

Listy Ľudovíta Štúra 3. Dodatky. Bratislava, Vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied, 1960. Listy Ľudovíta Štúra 4. Dodatky. Na vydanie pripravil Vladimír Matula. Bratislava, Národné literárne centrum, 1999.

Listy Martina Hamuljaka 2. (1834–1859). Na vydanie pripravil Augustín Maťovčik. Martin, Matica slovenská, 1989.

Listy Viliama Pauliny-Tótha Maríne Hodžovej. Bratislava, Slovenské vydavateľstvo krásnej literatúry, 1961.

Lombardini, Alexander: Eugen Gerometta. Slovenské pohľady. 1895.

Lombardini, Alexander: Stručný dejepis slobodného mesta Žiliny. Turčiansky Svätý Martin, 1874.

Magyar országos tiszti czím- és névtár. Budapest, Országos Magyar Királyi Statisztikai Hivatal, 1886.

Magyar törvénytár. 1836–1868. évi törvényczikkek. Budapest, Franklin-Társulat, 1896.

Markovics Gyula: A nyitrai politikai bűnper. Politikai tanulmány. Vágújhely, k. n. 1903.

Martini Kálmán: Kausisticus közlemény agytályog és sérvekről. In: A Trencsén Vármegyei Természettudományi Egyesület 1898/99-i Évkönyve. XXI–XXII. évfolyam. Trencsén, az egylet kiadványa, 1899.

Mártonvölgyi László: Szécsénykétől Budapestig. Komjáthy Jenő életútja. Irodalmi Szemle, 1977. 9. sz.

Masaryk, Tomáš Garrigue: A világforradalom. 1914–1918. Budapest, Európa, 1990.

Materna, Eduard: Ein Ausflug auf den Vápecz. In: 1887-i Évkönyv. A Trencsén vármegyei Természettudományi egyesület megbízásából szerk.: Petrogalli Artúr. Tizedik évfolyam. Trencsén, az egylet kiadványa, 1888.

Mednyánszky Alajos: Festői utazás a Vág folyón, Magyarországon, 1825. Ford.: Soltész Gáspár. Szerk.: Katona Tamás. Budapest, Európa; Bratislava, Tatran, 1981.

Mihók Sándor (szerk.): Magyar Compass. II. évf. Budapest, 1874.

Mihók Sándor (szerk.): Magyar Compass. III. évf. Budapest, 1875.

Mihók Sándor (szerk.): Magyar Compass. IV. évf. Budapest, 1876.

Mihók Sándor (szerk.): Magyar Compass. V. évf. Budapest, 1877.

Mihók Sándor (szerk.): Magyar Compass. VI. évf. Budapest, 1878.

Mikszáth Kálmán: A furfangos nyitraiak. In: Mikszáth Kálmán művei. 14. köt. Budapest, Magyar Helikon, 1969.

Mudroň, Pavel: „Matica slovenská.” Národnie noviny, 1885. júl. 7. 78. sz. Mudroň, Pavel: Vlastný životopis. Slovenské pohľady, 1915. 6. sz.

Nagy Ferencz: Pálinkaveszély és a mérsékleti egyesületek. Egy szó a maga idejében ismertetésül és buzdításul a valódi honbarátoknak. Kolozsvár, 1843.

Nagy Iván: Magyarország családai czimerekkel és nemzedékrendi táblákkal. 7. köt. Pest, Ráth Mór, 1860.

Nagy Lajos: Notitiae politico-geographico-statisticae inclytiregni Hungariae, partiumq eidem adnexarum. Budae, Landerer, 1828.

„Naplójegyzetei Krasznay Péter kemecsei lakosnak…” Visszaemlékezések 1830–1861. A szöveget gondozta Forrai Ibolya és Árva Judit. Bevezető: Benda Gyula. Fontes Musei Ethnographiae 4. Budapest, 1998.

M. Novák Veronika: A pozsonyi jogakadémia hallgatósága 1777–1849. Budapest, MTA Egyetemtörténeti Albizottsága – ELTE Levéltára, 2007. Felsőoktatástörténeti kiadványok, új sorozat 5.

Örsy: Magyar nyelv-érdekek. Hetilap, 1846.

P. Z. H. [Peter Záboj Hostinský]: Čachtice, dňa 11. klasna. Slovenskje národňje novini. 1847. aug. 24. 212. sz.

Palárik, Ján: Za reč a práva ľudu. Kultúrnopolitické články. Bratislava, Slovenské vydavateľstvo krásnej literatúry, 1956.

Paltauf Károly: Die Umtriebe Hurbans Comp. (1850)

Petrogalli Artúr: Az egyesület története. In: 1887-i Évkönyv. A Trencsén vármegyei Természettudományi egyesület megbízásából szerk.: Petrogalli Artúr. Tizedik évfolyam. Trencsén, az egylet kiadványa, 1888.

Petrogalli Artúr: Marsó- és Jablonfalvi Marsovszky Móricz királyi tanácsos (1821–1887). In: 1887-i Évkönyv. A Trencsén vármegyei Természettudományi egyesület megbízásából szerk.: Petrogalli Artúr. Tizedik évfolyam. Trencsén, az egylet kiadványa, 1888.

Pokorny, Rudolf: Z potulek po Slovensku I. Praha, 1884.

Polívka, Vladimír: Pamiatke Štefánikovej. Výbor článkov a úvah. Lučenec, 1929.

Pszotka Ferenc: Görgey Arthur a bányavárosokban 1849. Körmöczbánya, 1901.

Pszotka Ferenc: Körmöcbánya szomorú napjai 1849-ben. Különnyomat a Körmöcbányai Áll. Főreáliskola Értesítőjéből. Körmöcbánya, 1905.

Raff György természethistóriája gyermekek számára. A kor kívánataihoz alkalmazva kijavította Stancsics Mihál. Pest, Emich Gusztáv, 1846.

Rapant, Daniel: Slovenské povstanie roku 1848–49. Dejiny a dokumenty. Diel prvý. Slovenská jar 1848. I/2. Turčiansky Svätý Martin, 1937.

Rapant, Daniel: Slovenský prestolný prosbopis z roku 1842. Diel druhý. Dokumenty. V Liptovskom svätom Mikuláši, 1943.

Rapant, Daniel: Tatrín. Osudy a zápasy. Martin, Matica slovenská, 1950.

Rizner, Ľudovit V.: Bibliografia písomnictva slovenského na spôsob slovnika od najstarších čias do konca r. 1900. 1. zväzok. V Turčianskom sv. Martine, 1927.

Rizner, Ľudovít V.: Bibliografia písomnictva slovenského na spôsob slovnika od najstarších čias do konca r. 1900. 2. zväzok. V Turčianskom sv. Martine, 1931.

Sidor, Karol: Andrej Hlinka. Bratislava, 1934.

Škultéty, Jozef: Rozpomienka na Milana R. Štefánika. In: Štefánik. Kniha prvá: spomienky a postrehy. Štefan Osuský a Bohdan Pavlů, Bratislava, Sväz slovenského študentstva, 1938.

Slovenský dobrovoľník, mučedlník Juraj Langsfeld. Slavnost odhalenia pomníka v Kremnici 28. októbra 1922. Kremnica, odbor Matice slovenskej, 1923.

Špetko, Jozef (zost.): Pramene a dokumenty k dejinám slovenského kapitalistického kníhtlačiarstva. Martin, Matica slovenská, 1961.

Spisy Gregora-Tajovského. Sväzok 11. Smrť Ďurka Langsfelda. Dráma v troch dejstvách. Bratislava, 1923.

Šrobár, Vavro: Z môjho života. Praha, Borový, 1946.

Staats-Handbuch der sämmtlichen Verwaltungsgebiete des Königreiches Ungarn, für das Jahr 1859. Wien, Aus der kaiserlich-königlichen Hof- und Staatsdruckerei.

Stanislav, Ján (zost.): Z rusko-slovenských kulturných stykov. V časoch Jána Hollého a Ľudovita Štúra. Bratislava, SAV, 1957.

Štefánik, Igor Branko: Rod Milana Rastislava Štefánika. Slovenské pohľady, 1929. 6–8. sz.

Štefánik, Milan Rastislav: M. R. Štefánik v myšlienkach a obrazoch. Bratislava, Vydavateľstvo Elán, 1999.

Steier Lajos: A tót nemzetiségi kérdés 1848–49-ben. 2. kötet. Okmánytár. Budapest, Magyar Történelmi Társulat, 1937.

Štúr, Ľudovít: Naše kníhkupectvo. In: Uő.: Politické state a prejavy. Bratislava, Slovenské vydavateľstvo krásnej literatúry, 1954.

Štúr, Ľudovít: Reči na Uhorskom sneme. 17. novembra 1847. In: Uő.: Politické state a prejavy. Bratislava, Slovenské vydavateľstvo krásnej literatúry, 1954.

Šujan, Juraj: Milan Rastislav Štefánik. Vek mladosti. Praha, 1929.

Szentiványi Márton: Századunk névváltoztatásai. Helytartósági és miniszteri engedéllyel megváltoztatott nevek gyűjteménye 1800–1893. Budapest, Hornyánszky Viktor, 1895.

Thirring Gusztáv: Sopron városa a 18. században. Népesedés és gazdaságtörténeti tanulmány. Sopron, 1939.

Utasítások a magyar királyi csendőrség számára. Budapest, 1887.

Vajanský, Svetozár Hurban: Eugen Gerometta. Národnie noviny, 1887. 87. sz. Vajanský, Svetozár Hurban: Ružomberský kriminálny proces proti Andrejovi Hlinkovi a spoločníkom. Pojednávaný pred ružomberskou král. súdnou stolicou od 26. novembra do 6. decembra. T. Sv. Martin, 1906.

Vezérfonal a csendőrnek ellenszegülési esetekben követendő magatartására nézve. Ungvár, 1899.

Wesselényi Miklós: Szózat a magyar és a szláv nemzetiség ügyében. A szöveget gondozta és a jegyzeteket összeállította: Deák Ágnes. Budapest, Európa, 1992.

Wesselényi Miklós: Szózat a magyar és szláv nemzetiség ügyében. Budapest, Európa, 1992.

Z.: Látogatás dr. Hurbannál. Budapesti Hirlap, 1882. február 4. 35. sz. melléklete.

Zápisníky M. R. Štefánika. Vyd.: Josef Bartůšek – Jaroslav Boháč. Praha, 1935.

Zsilinszky Mihály: Emlékbeszéd Haán Lajos levelező tagról. Budapest, MTA. 1893. (VII. kötet, 9. sz.)

Zsoldos Jenő: Komjáthy Jenő három ismeretlen levele. Libanon. Zsidó tudományos és kritikai folyóirat. 1937. 1. sz.

SZAKIRODALOM

Ammer, Vladimir: Kultúrna historia Čachtíc. In: Literárny archív 33/96. Martin, Matica slovenská, 1998.

Angyal Endre: Kollár János, az ember és az író. A Kossuth Lajos Tudományegyetem Magyar Irodalomtörténeti Intézetének Dolgozatai 6.

Arató Endre: A nemzetiségi kérdés története Magyarországon 1840–1848. 2. Budapest, Akadémiai, 1960.

Bagin, Anton: Vybrané kapitoly zo slovenských cirkevných dejín. Bratislava, 1980.

Bálent, Boris: Korganizácii a vydavatelskej činnosti Slovenského učeného tovarišstva. In: K počiatkom slovenského národného obrodenia. Sborník štúdií Historického ústavu SAV pri príležitosti 200 ročného jubilea narodenia Antona Bernoláka. Bratislava, Vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied, 1964.

Bándy, Juraj: Krátke dejiny Evanjelického augsburgského vyznania cirkevného zboru v Šamoríne. In: Šamorín. Čítanka z dejín mesta. Zost.: Gabriel Bárdos, Ľudovít Presinszky, László Vég. Šamorín, FOTOS, 2001.

Baník, Anton Augustín: A szlovák konfesszionalizmus dialektikus lényege. In: A szlovákkérdés a XX. században. Pozsony, Kalligram, 1996.

Bartoňová, Božena: Vilko Šulek, Karol Holuby a ich úloha v Septembrovom povstaní v roku 1848. Hlohovec, 1968.

Bayer József: A politikatudomány alapjai. Budapest, Napvilág, 2001.

Béder, Ján: Dejiny slovenskej literatúry. 1. Bratislava, Pedagogické nakladateľstvo, 1963.

Benda Gyula: Millenium és társadalomtörténet. Benda Gyula társadalomtörténésszel beszélget Kovács Éva és Melegh Attila. Regio, 2000. 2. sz.

Benedek Gábor: Kollektív amnézia: honvédtiszti hivatalvállalás a Bach-korszakban. In: Mikrotörténelem. Vívmányok és korlátok. Rendi Társadalom – polgári társadalom 12. Szerk.: Dobrossy István. Miskolc. 2003.

Berkes Tamás: Sárkány Oszkár. Egy „apollonista” tudós derékba tört élete. Budapest, Argumentum, 1998. (Irodalomtörténeti füzetek 143.)

Biografický lexikon Slovenska. 2. zväzok. Martin, Slovenská národná knižnica, Národný biografický ústav, 2004.

Bloch, Marc: Az európai társadalmak összehasonlító történelméről. In: Uő.: A történész mestersége. Budapest, Osiris, 1996.

Bodó Sándor – Viga Gyula (szerk.): Magyar múzeumi arcképcsarnok. Budapest, Pulszky Társaság – Tarsoly Kiadó, 2002.

Bodolay Géza: Irodalmi diáktársaságok 1785–1848. Budapest, Akadémiai, 1963.

Boisserie, Etienne: A magyar tényező az 1918 előtti szlovák történetírás kialakulásában. Pro Minoritate, 2005. tél.

Bokes, František: Dejiny Slovenska a slovákov od najstarších čias po oslobodenie. Bratislava, Slovenská Akadémia Vied a Umení, 1946.

Bona Gábor: Hadnagyok és főhadnagyok az 1848/49. évi szabadságharcban. Második kötet (H–Q.) Heraldika, Budapest, 1998.

Bona Gábor: Tábornokok és törzstisztek az 1848/49. évi szabadságharcban. Budapest, Heraldika, 2000.

Bourdieu, Pierre: Rekonverziós stratégiák. In: Uő.: A társadalmi egyenlőtlenségek újratermelődése. Tanulmányok. Budapest, Gondolat, 1978.

Braun Róbert: A falu lélektana. Budapest, Politzer Zsigmond és fia, 1913.

Bridsuda, Peter: Kultúrna a kazateľská činnosť Štefana Závodníka. Nitra, Kňazský seminár sv. Gorazda, 2006.

Bukovszky László: Népképviseleti választások Nyitra megyében 1848-ban. In: SzabolcsSzatmár-Beregi levéltári évkönyv XIV. Nyíregyháza, 2000.

Bukovszky László: Zelenay Gedeon. In: Pálmány Béla (szerk.): Az 1848–1849. évi első népképviseleti országgyűlés történeti almanachja. Budapest, 2002.

Butvin, Jozef: Slovenské národno-zjednocovacie hnutie 1780–1848. K otázke formovania novodobého slovenského buržoázneho národa. Bratislava, Vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied, 1965.

Buzássyová, Ľudmilla: Filologická koncepcia Jána Herkeľa v diele Základy všeobecného slovanského jazyka odvodené zo živých reči a podložené zdravými zásadami logiky. In: Biografické štúdie 28. Martin, Slovenská národná knižnica, 2002.

Čechvala, Milan: Michal Godra a jeho účasť na almanachu Zora. In: Biografické štúdie 1. Materiály z vedeckej konferencie o Martinovi Hamuljakovi a Spolku milovníkov reči a literatúry slovenskej. Zost.: Maťovčík, Augustín. Martin, Matica slovenská, 1970.

Chmel, Rudolf: Dejiny slovenskej literárnej kritiky. Bratislava, 1991.

Chmel, Rudolf: Előszó. A szlovákkérdés a XX. században. Ford.: Bába Iván. In: A szlovákkérdés a XX. században. Pozsony, Kalligram, 1996.

Čičaj, Viliam: Šlachta – staronový problém slovenskej historiografie. In: Česko-slovenská historická ročenka. Brno, 2005.

Czoch Gábor (szerk.): Fejezetek Pozsony történetéből magyar és szlovák szemmel. Pozsony, Kalligram, 2005. Erről: Laczó Ferenc: Magyar várostörténet. In: BUKSZ, 2007. 3. sz.

Czoch Gábor: A mentalitástörténet. In: Bódy Zsombor – Ö. Kovács József (szerk.): Bevezetés a társadalomtörténetbe. Hagyományok, irányzatok, módszerek. Budapest, Osiris, 2003.

Csapó Csaba: A magyar királyi csendőrség története 1881–1914. Pécs, Pro Pannonia Kiadói Alapítvány, 1999.

Csapó Csaba: Segédlet a magyar királyi csendőrség történetének kutatásához (1867–) 1881– 1914. In: Ad acta. A hadtörténelmi levéltár évkönyve 1999. Budapest, Petit Real, 2000.

Csizmadia Andor: A magyar választási rendszer 1848–1849-ben. Budapest, 1963.

Csorba László: A katolikus egyházi értelmiség társadalmi gyökerei a polgári átalakulás korában. In: Dr. Szabad György (szerk.): A polgárosodás útján. Tanulmányok Magyarország társadalmának átrétegződéséhez a polgári átalakulás korában. Budapest, Tankönyvkiadó, 1990.

Csorba László: Nemzetélet és hitélet közös válaszútján. Nemzet és egyház konzervatív „érdekegyesítésének” programja Danielik János munkásságában. In: Németh G. Béla (szerk.): Forradalom után – kiegyezés előtt. A magyar polgárosodás az abszolutizmus korában. Budapest, Gondolat, 1988.

Deák Ágnes: „Nemzeti egyenjogúsítás”. Kormányzati nemzetiségpolitika Magyarországon 1849–1860. Osiris, Budapest, 2000.

Dončová, Angelika: Ľudovít Bazovský és a magyar–cseh–szlovák kapcsolatok dilemmái. Sic Itur ad Astra, 2006. 3–4. sz. Párhuzamos történelmek találkozásai. Szlovák–magyar kapcsolatok.

Dr. Czeizel Endre: Költők, gének, titkok. A magyar költőgéniuszok családfa-elemzése. Budapest, Galenus, 2000.

Dubrovský, Dušan: Biografický lexikón mesta revúca. Revúca, 2000.

Dudeková, Gabriella: Problémy výskumu sociálnych dejín na Slovensku. In: Česko-slovenská historická ročenka. Brno, 2006.

Duka Zólyomi, Norbert: Problém alkoholu a alkoholizmu v slovenskej literatúre IX. Literárne prejavy organizovaného protialkoholického hnutia v r. 1844–1850. Protialkoholický obzor, 13. 1978.

Duka Zólyomi, Norbert: Problém alkoholu a alkoholizmu v slovenskej literatúre XI. Hnutie spolkov miernosti na Slovensku v Európskom a svetovom kontexte (1845–1853). Protialkoholický obzor, 14. 1979.

Duka Zólyomi, Norbert: Problém alkoholu a alkoholizmu v slovenskej literatúre XII. Vznik a činnosť spolkov miernosti v súdobých slovenských literárných prejavoch (1845–1853). Protialkoholický obzor, 14. 1979.

Duka Zólyomi, Norbert: Problém alkoholu a alkoholizmu v slovenskej literatúre XIII. Geografické rozloženie spolkov miernosti a jeho sociologický význam (1845–1853). Protialkoholický obzor, 14. 1979.

Duka Zólyomi, Norbert: Problém alkoholu a alkoholizmu v slovenskej literatúre XV. Správy o činnosti spolkov miernosti v novinách do r. 1853. Protialkoholický obzor, 14. 1979. Eisemann György: Szimbólum és metafizikum Komjáthy Jenő költészetében. Budapest, Széphalom Könyvműhely, 1997.

Eliáš, Michal: K činnosti pobočného stánku Slovenského učeného tovarišstva v Nitre. In: K počiatkom slovenského národného obrodenia. Sborník štúdií Historického ústavu SAV pri príležitosti 200 ročného jubilea narodenia Antona Bernoláka. Bratislava, Vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied, 1964.

Ember Győző: A M. Kir. Helytartótanács ügyintézésének története 1724–1848. Budapest, 1940.

T. Erdélyi Ilona: Az író és a „népnevelő” Heinrich Zschokke Magyarországon. In: Uő.: „Pályák és pálmák.” T. Erdélyi Ilona válogatott tanulmányai. Piliscsaba, Pázmány Péter Katolikus Egyetem Bölcsészettudományi Kar, 2008.

Ethey Gyula: Vágujhely története és a szomszédos várak. Nyitra, 1926.

Fejérpataky-Belopotocký, Gašpar: Vlastný životopis. Bratislava, Tatran, 1975. Fekete Sándor: „…agyon akart verni a magyar nép…” Adalékok Petőfi választási megbuktatásához. Budapest, [k. n.], [é. n.]. Z füzetek, 43.

Fekete Sándor: Petőfi Sándor életrajza 1. A költő gyermek- és ifjúkora. Budapest, Akadémiai, 1973.

Felkai László: Képek és árnyképek a Felvidék XIX. század végi művelődésügyéből. In: Mészáros István (szerk.): Tanulmányok a magyar nevelésügy XVII–XX. századi történetéből. Budapest, Akadémiai, 1980.

Fenyő István: A centralisták. Egy liberális csoport a reformkori Magyarországon. Budapest, Argumentum, 1997.

Findor, Andrej: Tisícročná poroba? In: Mýty naše slovenské. Zost.: Eduard Krekovič – Elena Mannová – Eva Krekovičová. Bratislava, AEP, 2005.

Fodor Ferenc: Az institutum geometricum. Az egyetem bölcsészeti karán 1782-től 1850-ig fennállott mérnöki intézet. Budapest, Tankönyvkiadó, 1955.

Franková, Libuša: Pronárodné aktivity slovenských študentov na prešovskom kolégiu v 40. rokoch 19. storočia. In: Annales historici Presovienses, 2006/6.

Fried István: Szlovákok Pest-Budán a 19. században. Regio, 1990. 3. sz.

Fukári Valéria: Felső-magyarországi főúri családok. A Zayak és rokonaik. 16–19. század. Pozsony, Kalligram, 2008.

Fügedi Erik: Az Elefánthyak. A középkori magyar nemes és klánja. Budapest, Magvető, 1992.

Gašparík, Mikuláš: Ján Palárik a jeho boj o demokratizáciu slovenského národného života. Bratislava, SAV, 1952.

Generál dr. Milan Rastislav Štefánik – vojak a diplomat. Bratislava, VHÚ, 1999. Gerő András: Az elsöprő kisebbség. Népképviselet a Monarchia Magyar or szá gán. Budapest, Gondolat, 1988.

Gerő András: Az iparfejlesztés kérdése a reformellenzék érvrendszerében. In: Uő.: Magyar polgárosodás. Budapest, Atlantisz, 1993.

Glatz Ferenc (szerk.): A Magyar Tudományos Akadémia tagjai 1825–2002. 2. köt. Budapest, MTA Társadalomkutató Központ – Tudománytár, 2003.

Glatz Ferenc (szerk.): A Magyar Tudományos Akadémia tagjai 1825–2002. 3. köt. Budapest, MTA Társadalomkutató Központ – Tudománytár, 2003.

Gracza György: Az 1848–49-iki magyar szabadságharcz története. Budapest, 1894.

Gyáni Gábor: A mai magyar történetírás dilemmái. In: Uő.: Relatív történelem. Budapest, Typotex, 2007.

Gyáni Gábor: Elbeszélhető-e egy csata hiteles története? Metatörténeti megfontolások. In: Uő.: Relatív történelem. Budapest, Typotex, 2007.

Gyömrei Sándor – Vértesy Miklós: Baross Gábor. Budapest, A Buda pes ti Kereskedelmi és Iparkamara, 1937.

Halmos Károly: Szépirodalom – társadalomtörténet – közgazdaságtan. In: Steinert Ágota (szerk.): Évek és színek. Tanulmányok Fábri Anna tiszteletére hatvanadik születésnapja alkalmából. Budapest, Kortárs, 2005.

Haluzický, Boh.: Knihovna Pavla Štefánika. Lidové noviny, 1937. 1. 17.

Hanák Péter: A Szent Lélek lovagjától az Új versekig. In: Uő.: A Kert és a Műhely. Budapest, Balassi, 1999.

Hárs József: Tűzvész a franciák árnyékában. Az 1808. július 19–22–24-i soproni tűzvészek története. Kézirat.

Helko, Julián (zost.): 100 rokov černovskej tragédie 1907–2007. Ružomberok, Mesto Ružomberok, 2007.

Hermann Egyed-Artner Edgár: A hittudományi kar története 1635–1935. Budapest, Pázmány Péter Tudományegyetem, 1935.

Holec, Roman – Pál Judit: Aristokrat v službách štátu. Bratislava, Kalligram, 2006.

Holec, Roman: „Több fordításra, bírálatra és vitára van szükség. Másképpen nem jutunk előre a közös múlt közös megítélésében.” Interjú Holec Romannal. Sic Itur ad Astra, 2006. 3– 4. sz.

Holec, Roman: Nepochopený. (Franko Kabina). In: Uő: Zabudnuté osudy. 10 životných príbehov z novodobých slovenských dejín. Martin, Matica Slovenská, 2001.

Holec, Roman: Poslední Habsburgovci a Slovensko. Bratislava, Ikar, 2001.

Holec, Roman: Szarka, L.: Szlovák nemzeti fejlődés – magyar nemzetiségi politika 1867– 1918. Slovenský národný vývin – národnostná politika v Uhorsku 1867–1918. Historický časopis, 2000. 2. sz.

Holec, Roman: Th e Černová Tragedy and the Origin of Czechoslovakia in the Changes of Historical Memory. In: Dušan Kováč (ed.): Slovak Contributions to 19th International Congress of Historical Sciences. Bratislava, Veda, 2000.

Holec, Roman: Tragédia v Černovej a slovenská spoločnosť. Martin, Matica slovenská, 1997.

Holec, Roman: Úloha katolíckej cirkvi pri formovaní občianskej spoločnosti na Slovensku. In: Česko-slovenská historická ročenka. Brno, 2006.

Holec, Roman: V zákrutách politiky (Ľudovít Bazovský). In: Uő: Zabudnuté osudy. 10 životných príbehov z novodobých slovenských dejín. Martin, Matica slovenská, 2001.

Hortobágyi Tibor (szerk.): Növénytan 2. Növényrendszertan és Növényföldrajz. Budapest, Tankönyvkiadó, 1968.

Horváth, Tomáš: My a TA 3 (Hurbanovo Slovensko). In: Uő.: Rétorika histórie. Bratislava, Vydavateľstvo SAV, 2002.

K. Horváth Zsolt: Önarcképcsarnok. A személyes emlékezés mint történeti probléma. In: Szekeres András (szerk.): A történész szerszámosládája. A jelenkori történeti gondolkodás néhány aspektusa. Budapest, Ľ Harmattan–Atelier, 2003.

Hrtánková, Valéria: Mestská správa v Žiline v 17–18. storočí. In: Vlastivedný zborník považia XV. Martin, Osveta, 1985.

Hučko, Ján: Daniel Rapant: Tatrín (Osudy a zápasy.) Martin, 1950. In: Richard Marsina (zost.): Historik Daniel Rapant. Život a dielo (1897–1988–1997). Martin, Matica slovenská, 1998.

Hučko, Ján: Gašpar Fejérpataky-Belopotocký: život a dielo. Bratislava, SAV, 1965.

Hučko, Ján: Ľudovít Jaroslav Šulek a slovenské národné hnutie. Historický časopis, 1995. Hučko, Ján: Michal Miloslav Hodža. Bratislava, Epocha, 1970.

Hučko, Ján: Sociálne zloženie a pôvod slovenskej obrodenskej inteligencie. Bratislava, SAV, 1974.

Husár, Jozef: Musel generál M. R. Štefánik zahynúť? Fakty, svedectvá, dokumenty. Bratislava, 2000.

Jászi Oszkár: A nemzeti államok kialakulása és a nemzetiségi kérdés. Budapest, Gondolat, 1986.

Józsa Ferenc: Élesd. Monográfia. Nagyvárad, Literátor, 2001.

Kabina, Jozef: Ján Gerometta. Proglas, 1996. 2. sz.

Kačírek, Ľuboš: Vydavateľské aktivity, literárna a publicistická tvorba. In: Natália Rolková (zost.): Jozef Miloslav Hurban – prvý predseda Slovenskej národnej rady (Príspevky k 190. výročiu narodenia). Bratislava, Kancelária Národnej rady Slovenskej republiky, 2007. Käfer István: A szlovák és a cseh irodalom bibliográfiája a kezdetektől 1970-ig. Budapest, Akadémiai, 1985.

Katona Csaba: Két nemzedék. Egy apa–fiú konfliktus nemzetiségi háttere. Sic Itur ad Astra, 2006. 3–4. sz. Párhuzamos történelmek találkozásai. Szlovák–magyar kapcsolatok.

Katus László: Kőzápor és golyózápor. A csernovai sortűz 1907. Rubicon, 2008. 4. sz.

Kerényi Ferenc: Petőfi Sándor élete és költészete. Kritikai életrajz. Budapest, Osiris, 2008.

Keszei András: A középfokú oktatás felekezeti változatai a 19. század első felében. In: Kövér György (szerk.): Zsombékok. Középosztályok és iskoláztatás Magyarországon a 19. század elejétől a 20. század közepéig. Társadalomtörténeti tanulmányok. Budapest, Századvég, 2006.

Kis Aladár: Olaszország története 1748–1968. Budapest, Akadémiai, 1975.

Kisantal Tamás – Szeberényi Gábor: A történetírás „nyelvi fordulata”. In: Bódy Zsombor – Ö. Kovács József (szerk.): Bevezetés a társadalomtörténetbe. Hagyományok, irányzatok, módszerek. Budapest, Osiris, 2003.

Kiss Gy. Csaba: A haza mint kert. Budapest, Nap, 2005.

Kiss Gy. Csaba: Hungária és/vagy Szlávia. (Nemzeti ideológia az 1861-es szlovák sajtóban). In: Németh G. Béla (szerk.): Forradalom után – kiegyezés előtt. A magyar polgárosodás az abszolutizmus korában. Budapest, Gondolat, 1988.

Kiss Gy. Csaba: Liberális pánszlávizmus? (Ján Palárikról). In: Uő.: Magyarország itt marad. Pozsony, Kalligram, 1993.

Kiss Gy. Csaba: Pest-Buda mint szlovák szellemi központ (1859–1868). In: Uő.: Nyugaton innen – keleten túl. Művelődéstörténeti esszék és tanulmányok. Miskolc, Felsőmagyarország, 2000.

Kiss Szemán Róbert: A kivonulás és szerepváltozatai Ján Kollár életében és műveiben. In: Uő.: Magyarország panaszától Szlávia panaszáig. Irodalmi tanulmányok. Budapest, ELTE-BTK Szláv Filológiai Tanszék, 2007.

Kiss Zsuzsanna: A Zala Megyei Gazdasági Egyesület működése (1861–1869). In: Zsombékok. Középosztályok és iskoláztatás Magyarországon a 19. század elejétől a 20. század közepéig. Társadalomtörténeti tanulmányok. Szerk.: Kövér György. Budapest, Századvég, 2006.

Kocák, Michal (zost.): Tatrín. Príspevky zo seminára pri priležitosti celonárodných osláv vzniku spolku. Slovenské národné literárne múzeum, Martin, 1994.

Kocák, Michal: Tatrín a Čachtice. In: Michal Kocák (zost.): Tatrín. Príspevky zo seminára pri príležitosti celonárodných osláv vzniku spolku. Slovenské národné literárne múzeum, Martin, 1994.

Kocák, Michal: Tatrín v Čachticiach. In: Literárny archív 33/96. Martin, Matica slovenská, 1998.

Kókay György (szerk.): A magyar sajtó története 1. 1705–1848. Budapest, Akadémiai, 1979.

Kollai István: „Német volt a keresztapád!” Német szóra küldött magyar gyerekek a dualizmus korabeli Iglón. Sic Itur ad Astra, 2003. 1. sz.

Komlós Aladár: Komjáthy Jenő. Budapest, 1954. Különlenyomat a Magyar Tudományos Akadémia Nyelv- és Irodalomtudományi Osztályának Közleményei 5. kötet 1–4. számából.

Komlós Aladár: Komjáthy Jenő. In: Komjáthy Jenő: Homályból. Válogatott versek. Budapest, Magyar Helikon, 1968.

Kósa László: Gyermekcsere és nyelvtanulás. In: Kósa László: Nemesek, polgárok, parasztok. Néprajzi, történeti antropológiai és művelődéstörténeti tanulmányok. Budapest, Osiris, 2003.

Kováč, Dušan a kol.: Kronika slovenská. 1. Od najstarších čias do konca 19. storočia. Bratislava, Fortuna Print – Adox, 1998.

Kováč, Dušan: Dejiny Slovenska. Praha, Nakladatelství Lidové noviny. 1998.

Kováč, Dušan: Milan Rastislav Štefánik. Budmerice, Vydavateľstvo Rak, 1996.

Kováč, Dušan: Štefánik a Janin. Príbeh priateľstva. Bratislava, Dilema, 2001.

Kováč, Dušan: Szlovákia története. Pozsony, Kalligram, 2001.

Kovačevičová, Soňa: Liptovský Svätý Mikuláš. Mesto spolkov kultúry v rokoch 1830–1945. Liptovský Mikuláš, Tranoscius, 1993.

Kovačka, Miloš (zost.): Ľudovít Vladimir Rizner 1849–1913. Jubilejný zborník zo seminára k 140. výročiu Riznerovho narodenia. Martin, Matica slovenská, 1993.

Kovács Anna: A szlovákok élete és kultúrája Budapesten a dualizmus korában 1867–1918. Piliscsaba–Esztergom, Pázmány Péter Katolikus Egyetem Bölcsészettudományi Kar Szlavisztika – Közép-Európa Intézet Nyugati Szláv Kulturális Kutatócsoport, 2006.

Kovács Endre: A lengyel kérdés a reformkori Magyarországon. Budapest, Akadémiai, 1959.

Kozári Monika: Tisza Kálmán és kormányzati rendszere. Budapest, Napvilág, 2003.

Krajčovič, Milan: Medzinárodné podmienky slovenského národného hnutia 19. storočia. Historický časopis, 1993. 5–6. sz.

Kučma, Ivan: Mýtus stredu: Martin ako centrum slovenskosti. In: Eduard Krekovič – Elena Mannová – Eva Krekovičová (zost.): Mýty naše slovenské. Bratislava, AEP, 2005.

Laczkó Mihály: Halál Párizsban. Grünwald Béla történész művei és betegségei. Budapest, Magvető, 1986.

Laczó Ferenc: Magyar várostörténet. In: BUKSZ, 2007. 3. sz.

Lajčiak, Ladislav – Paška, Ladislav – Stano, Eduard (zost.): Pamätnica 90. výročia tragédie v Černovej 1907 – 1997. Ružomberok–Černová, Nadácia černovských martýrov, 1998.

László Ferenc: Evangélikus társasélet a reformkori Pest-Budán. Budapesti Negyed, 2004. 4. sz.

Lauček, Anton: Černovčania. Andrej/Cez utrpenie. Bratislava, Post Scriptum, 2007.

Lazar, Ervín: Jonáš Záborský. Život – Literárne dielo – Korešpondencia. Bratislava, Slovenské vydavateľstvo krásnej literatúry, 1956.

Lengyel András: Egy „antiszemita”(?) Ady-vers. „Zikcene, zakcene, satöbbi.” Holmi, 1996. 7. sz.

Lengyel, Jozef: Eugen Gerometta a Alexander Lombardini. In: Jozef Kočiš – Slavko Chury (zost.): Bytča 1378–1978. Martin, Osveta, 1978.

Lipták, Ľubomír: Dejiny Trenčína v rokoch 1849–1918. In: Trenčín. Vlastivedná monografia 1. Zost.: Milan Šimiš. Bratislava, 1993.

Lipták, Ľubomír: Száz évnél hosszabb évszázad. Pozsony, Kalligram, 2000.

Macho, Peter: Egy történeti régió topográfiai megkonstruálása. Milan Rastislav Štefánik szülővidéke a róla szóló népszerűsítő művekben 1919–1929). Sic Itur ad Astra, 2006. 3–4. sz. Párhuzamos történelmek találkozásai. Szlovák–magyar kapcsolatok

Macho, Peter: Jazyk a národ v obranných spisoch Jána Kollára a Jána Herkeľa. In: Biografické štúdie 28. Martin, Slovenská národná knižnica, 2002.

Macho, Peter: Milan Rastislav Štefánik – bohatier a mučeník. In: Eduard Krekovič, Ele na Mannová, Eva Krekovičová (zost.): Mýty naše slovenské. Bratislava, Academic Electronic Press, 2005.

Macho, Peter: Potupil Hlinka Štefánikovu pamiatku? „Literová vojna” v symbolickom boji o slovenského hrdinu. Historická revue. Vedecko-populárny časopis o dejinách, 2008. 5. sz.

Macho, Peter: Štefánikova matka ako symbol. In: Jolana Darulová – Katarína Koštialová (eds.): Sféry ženy. Sociológia, etnológia, história. Banská Bystrica, Univerzita Mateja Bela, 2004.

Mannova, Elena: [Válasz a Korall körkérdésére a társadalomtörténet-írás helyzetéről]. Korall, 2002. március, 7–8. sz.

Markó László (szerk.): Új Magyar Életrajzi Lexikon 1. Budapest, Magyar Könyvklub, 2001.

Martiš, Ján: Život a dielo Štefana Závodníka. In: Biografické štúdie 4. Martin, Matica slovenská, 1973.

Martuliak, Pavol: Vznik a vývoj slovenského ľudového peňažníctva do roku 1918. In: Ľudia, Peniaze, banky. Zborník z konferencie. Bratislava, Národná banka Slovenska, 2003.

Maruniak, Peter: Martin Pazurík (kňaz a publicista) a černovská tragédia. Podbiel, Ján Murina a Ivan Šaško, 2007.

Maťovčík, Augustín (red.): Slovenský biografický slovník 1. Martin, Matica slovenská, 1986.

Maťovčík, Augustín (red.): Slovenský biografický slovník 2. Martin, Matica Slovenská, 1987.

Maťovčík, Augustín (red.): Slovenský biografický slovník 3. Martin, Matica Slovenská, 1989.

Maťovčík, Augustín (red.): Slovenský biografický slovník 4. Martin, Matica slovenská, 1990.

Maťovčík, Augustín (red.): Slovenský biografický slovník 5. Martin, Matica Slovenská, 1992.

Maťovčík, Augustín (red.): Slovenský biografický slovník 6. Martin, Matica Slovenská, 1994.

Maťovčík, Augustín: Martin Hamuljak 1789–1859. Život, dielo, osobnosť. Bratislava, Vydavateľstvo SAV, 1971.

Maťovčík, Augustín: Príspevok k životopisu Jána Miloslava Geromettu. In: Biografické štúdie 15. Zost.: Maťovčík, Augustín. Martin, Matica slovenská, 1988.

Maťovčík, Augustín: Život a dielo Antona Bernoláka. Bratislava, Národné literárne centrum – Dom slovenskej literatúry. Bratislava, 1997.

Matus László: A világjáró szlovák drótos. M. R. Štefánik életpályája. Világtörténet, 2002. 2. sz.

Merkl Hilda: A Björnson „ügy”. In: Skandinavisztikai füzetek 3. Budapest, 1988.

Michálek, Slavomír: Brezová pod Bradlom. Osobnosti (ne)známe. Bratislava, Vydavateľstvo Pozsony – Pressburg –Bratislava, 1999.

Miskolczy Ambrus: „…és a föld megnyílt alattunk.” Zsidókravál Pozsonyban 1848. április 23–24-én. In: Czoch Gábor (szerk.): Fejezetek Pozsony történetéből magyar és szlovák szemmel. Pozsony, Kalligram, 2005.

Miškovič, Alojz: Organizácia, činnosť a význam Slovenského učeného tovarišstva. In: K počiatkom slovenského národného obrodenia. Sborník štúdií Historického ústavu SAV pri príležitosti 200 ročného jubilea narodenia Antona Bernoláka. Bratislava, Vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied, 1964.

Mjartan, Ján: Holuby a jeho memoárové práce. In: Holuby, Jozef Ľudovít: Rozpomineky. Bratislava, Slovenské vydavateľstvo krásnej literatúry, 1965.

Mjartan, Ján: J[ozef]. Ľ[udovít]. Holuby. Vydavateľstvo osveta, Bratis lava, 1963.

Nagy Atilla Kristóf: Szellemi bonctan. Komjáthy Jenő költészetének hatástörténeti elemzése. Budapest, Széphalom Könyvműhely, 1992.

Niederhauser Emil: A történetírás története Kelet-Európában. Budapest, História – MTA Történettudományi Intézete, 1995.

Noge, Július: V slovenskej literatúre o revolučných rokoch. In: Ján Sloboda (zost.): Slovenská jar. Slovenské povstanie 1848–49. Bratislava, Obzor, 1971.

Nora, Pierre: Emlékezet és történelem között. A helyek problematikája. Ford.: K. Horváth Zsolt. Aetas, 1999. 3. sz.

Pajkossy Gábor: Egyesületek a reformkori Magyarországon. História, 1993. 2. sz.

Pajkossy Gábor: Polgári átalakulás és nyilvánosság a magyar reformkorban. Budapest, 1991. Előadások a Történettudományi Intézetben. 14.

Pálmány Béla (szerk.): Az 1848–1849. évi első népképviseleti országgyűlés történeti almanachja. Magyar Országgyűlés, Budapest, 2002.

Parenička, Pavol: Tatrínska sednica čachtická 1847 (portréty účastníkov). Trenčín–Martin, Trenčianske osvetové stredisko – Slovenská národná knižnica, 2007.

Parenička, Pavol: Život a dielo Petra Kellnera – Záboja Hostinského. Martin, Matica slovenská, 1998.

Petrusek, Miroslav: Szociometria. Elméletek, módszer és technikák. Budapest, Közgazdasági és Jogi kiadó, 1972.

Pichler, Tibor: Národovci a občania. O slovenskom politickom myslení v. 19. storočí. Bratislava, VEDA, 1998.

Podhradszky György: Kollár János és a budapesti Egyetemi Könyvtár kapcsolatai. Magyar Könyvszemle, 1971. 1. sz.

Podrimavský, Milan: Národná identita a centrum národného hnutia. (Martin – azyl, pevnosť, symbol). In: Szarka László – Štefan Šutaj (eds.): Regionálna a národná identita v maďarskej a slovenskej histórii 18–20. storočia – Regionális és nemzeti identitásformák a 18–20. századi magyar és szlovák történelemben. Prešov, Universum, 2007. Historia Slovaco–Hungarica – Hungaro–Slovaca.

Podrimavský, Milan: Slovenská národná strana v druhej polovici XIX. storočia. Bratislava, VEDA Vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied, 1983.

Podrimavský, Milan: Súvislosti konfesionálnej otázky a slovenskej politiky v období rokov 1850–1867. In: Mária Kohútová (zost.): Kresťanstvo v dejinách Slovenska. Bratislava, 2003.

Podrimavský, Milan: V politike porevolučného obdobia. In: Natália Rolková (zost.): Jozef Miloslav Hurban – prvý predseda Slovenskej národnej rady (Príspevky k 190. výročiu narodenia). Bratislava, Kancelária Národnej rady Slovenskej republiky, 2007.

Polányi Imre: A szlovák társadalom és polgári nemzeti mozgalom a századfordulón (18951905). Budapest, Akadémiai, 1987.

Praznovszky Mihály: Előszó. In: Komjáthy Jenő válogatott versei. Szécsény, A Magyar Mezőgazdasági Múzeum Baráti Köre Szécsényi Helyi Csoportja, 1984.

Presinszky Lajos: Somorja és Tejfalu művelődéstörténete. Tanügy. Somorja, Wanted design, 2001.

Rába György: Előszó. In: Komjáthy Jenő: Vers és próza. Összegyűjtött művek. S. a. r.: Rába György. Budapest, Szépirodalmi, 1989.

Rapant, Daniel: Slovenské povstanie roku 1848–49. Diel prvý. Slovenská jar 1848. I/1. Turčiansky Svätý Martin, 1937.

Reinhart, Koselleck: Az aszimmetrikus ellenfogalmak történeti-politikai szemantikája. Budapest, Jószöveg, 1997.

Rončák, Ivan: Obraz slovenského povstania 1848–49 v slovenskej publicistike v päťdesiatych a šesťdesiatych rokoch 19. storočia. In: Nový vek, študentský historický zborník pre novoveké dejiny, 2000/II.

Rosenbaum, Karol: Michal Miloslav Hodža. Bratislava, Tatran, 1948.

Rozskova, Elena: Egy sárosi lelkész drámái. Jonáš Záborský életműve a szlovák és a magyar történeti drámák metszéspontján. Sic Itur ad Astra, 2006. 3–4. sz.

Ruttkay László: A felvidéki szlovák középiskolák megszüntetése 1874-ben. Pécs, 1939.

Ruttkay, Fraňo: Daniel G. Lichard a slovenské novinárstvo jeho doby. Martin, Matica slovenská, 1961.

Salajová, Ivona – Michníková, Mária (zost.): Černovská tragédia 1907–2007. Výberová regionálna bibliografia pri priležitosťi 100. výročia tragických udalostí v Černovej pri Ružomberku. Liptovský Mikuláš, Knižnica Gašpara Fejérpataky-Belopotockého, 2007.

Sárkány Oszkár: A fiatal Palacký. In: Sárkány Oszkár válogatott tanulmányai. Szerk.: Sziklay László. Budapest, Akadémiai, 1974.

Sárkány Oszkár: Magyar kulturális hatások Csehországban 1790–1848. In: Sárkány Oszkár válogatott tanulmányai. Szerk.: Sziklay László. Budapest, Akadémiai, 1974.

Sedlák, Imrich (zost.): Karol Kuzmány a Štefan Moyses v slovenských národných a cirkevných dejinách. Martin, Matica slovenská, 2007.

Sedlák, Peter: Hnutie spolkov striezlivosti na slovensku v rokoch 1844–1874. Prešov, Vydavateľstvo Michala Vaška, 1998.

Škultéty, Jozef: Čachtická pamiatka. Slovenské pohľady, 1933. 9. sz.

Škvarna, Dušan (szerk.): A szlovák történelem lexikona. Ford.: Kulcsár Mónika. Bratislava, Slovenské pedagogické nakladateľstvo, 2003.

Škvarna, Dušan: A modern szlovák nemzeti szimbólumok keletkezéséről. Hitel, 2005. 6. sz.

Škvarna, Dušan: Tribún ľudu a vodca národného hnutia. In: Natália Rolková (zost.): Jozef Miloslav Hurban – prvý predseda Slovenskej národnej rady (Príspevky k 190. výročiu narodenia). Bratislava, Kancelária Národnej rady Slovenskej republiky, 2007.

Slávik, Michal (sostavil): Slovenskí národovci do 30. októbra 1918. Opravené a doplnené druhé vydanie. Trenčín, 1945.

Sohajda Ferenc: Eset és esemény. A konkrétum történeti vizsgálatának lehetőségei és jelentősége. In: Szekeres András (szerk.): A történész szerszámosládája. A jelenkori történeti gondolkodás néhány aspektusa. Budapest, Ľ Harmattan–Atelier, 2003.

Somogyi Zsigmond (szerk.): Magyarország főispánjainak albuma. Hazánk ezeréves fennállásának emlékére. Szombathely, 1889.

Šovčíková, Darina – Gallová, Mária (zost.): Milan Rastislav Štefánik – Muž slnka. Banská Bystrica, Štátna vedecká knižnica, 2000.

Steier Lajos: A tót nemzetiségi kérdés 1848–49-ben. 1. A kérdés története. Budapest, Magyar Történelmi Társulat, 1937.

Steier Lajos: A tót nemzetiségi mozgalom fejlődésének története. Liptószentmiklós, Steier Lajos, 1912.

Šteller, Ferdinand: Andrej Radlinský. Jeho život a boj za práva národa slovenského. Slovenské dejiny v rokoch 1830–1880. Trnava, Spolok Svätého Vojtecha, 1934.

Štilla, Miloš: Martin Čulen v dejinách Banskej Bystrice. Katolícky kňaz významný pedagóg a národný buditeľ. Banská Bystrica, Biskupstvo Banská Bystrica, 2005.

Švorc, Peter: Rozbíjali Monarchiu. Populárny slovník osobností česko-slovenského odboja 1914–1918. Košice, Východoslovenské vydavateľstvo, 1992.

Szabó Károly: A „kudarcok lovagja” – Komjáthy Jenő. In: Uő.: Nógrádi panteon. Balassagyarmat, Madách Imre Városi Könyvtár, 1998.

Szabó Károly: Balassagyarmat Komjáthy Jenő életében és költészetében. In: Uő.: Nógrádi panteon. Balassagyarmat, Madách Imre Városi Könyvtár, 1998. .

Szalatnai Rezső: Fény és zene a szenici porban. In: Szalatnai Rezső: Magyar írók nyomában. Budapest, Móra, 1967.

Szarka László: A szlovákok története. Budapest, Bereményi, [1993.]

Szarka László: Szlovák nemzeti fejlődés – magyar nemzetiségi politika 1867–1918. Pozsony, Kalligram, 1999.

Szentpétery Imre: A bölcsészettudományi kar története 1635–1935. Budapest, Pázmány Péter Tudományegyetem, 1935.

Szijártó M. István: A mikrotörténelem. In: Bódy Zsombor – Ö. Kovács József (szerk.): Bevezetés a társadalomtörténetbe. Hagyományok, irányzatok, módszerek. Budapest, Osiris, 2003.

Sziklay László: A magyar szlavisztika gyermekkorából. Az eperjesi kör szláv vonatkozásai. In: Uő.: Visszhangok. Tanulmányok, elemzések, értékelések. Bratislava, Madách, 1977.

Sziklay László: A századvég ellenzéki irodalmának történetéből. Gáspár Imre. Budapest, Művelt Nép, 1955.

Sziklay László: A szlovák irodalom története. Budapest, Akadémiai, 1962.

Sziklay László: Ján Kollár magyar kapcsolatai Pesten. In: Zuzana Adamová, Karol Rosenbaum, Sziklay László (szerk.): Tanulmányok a csehszlovák–magyar irodalmi kapcsolatok köréből. Budapest, Akadémiai. 1965.

Sziklay László: Pest-Buda szellemi élete a 18–19. század fordulóján. Budapest, MTA Irodalomtudományi Intézete – Argumentum, 1991.

Szilágyi Márton: Határpontok. Budapest, Ráció, 2007.

Szilágyi Márton: Lisznyai Kálmán. Egy 19. századi írói életpálya társadalomtörténeti tanulságai. Budapest, Argumentum, 2001.

Szluha Márton: Nyitra vármegye nemes családjai. 1. A–K. Budapest, Heraldika, 2003.

Szögi László: A reformkor. Az 1848–49-es forradalom és szabadságharc időszaka. 1806– 1849. In: Az Eötvös Loránd Tudományegyetem Története 1635–1985. Budapest, 1985.

Tatár Mária Magdolna: Bjørnstjerne Bjørnson és szlovák informátorai: mi történt Csernován? In: Régi és új peregrináció. Magyarok külföldön, külföldiek Magyarországon. Budapest–Szeged, Nemzetközi Magyar Filológiai Társaság – Scriptum Kft., 1993.

Tibenský, Ján: Juraj Fándli. Život a dielo. Bratislava, 1950.

Tkáč, Marián: Osobnosti bánk a spoločenského života. In: Ľudia, Peniaze, banky. Zborník z konferencie. Bratislava, Národná banka Slovenska, 2003.

Tombor, Janko: [c. n.] Slovenskje národňje novini, 1845. 38. sz.

Tóth Árpád: Önszervező polgárok. A pesti egyesületek társadalomtörténete a reformkorban. Budapest, Ľ Harmattan, 2005.

Urbán Aladár: Az 1848-as választások és Petőfi. In: Uő.: A nagy év sodrában. Tanulmányok 1848-ról. Budapest, Magvető, 1981.

Valovič, Pavol: Bibliografia literatúry o Novom meste nad Váhom a okolí. Martin, Matica slovenská, 1960.

S. Varga Pál: Utószó. In: Komjáthy Jenő összes költeményei. S. a. r.: S. Varga Pál. Budapest, Unikornis, 1995. (A magyar költészet kincsestára)

Varsík, Branislav: Príspevok ku genealogii rodu Milana Rastislava Štefánika. Historica Slovaca, 3–4. (1945–1946)

Vavrovič, Jozef: Ján Palárik. Jeho ekumenizmus a panslavizmus. Martin, Matica slovenská, 1993.

Vermes Gábor: Tisza István. Budapest, Osiris, 2001.

Vesztróczy Zsolt: „A Felvidék.” Egy szlovák–magyar röpiratváltás az 1870-es években. Sic Itur ad Astra, 2006. 3–4. sz. Párhuzamos történelmek találkozásai. Szlovák–magyar kapcsolatok

Vesztróczy Zsolt: Kísérletek a szlovák felőfokú oktatás megteremtésére. Kút, 2005. 2. sz.

Vesztróczy Zsolt: Petíciók és kudarcok. A szlovák nemzeti mozgalom és a középfokú oktatás kérdése az 1840-es években. Sic Itur ad Astra, 2003. 1. sz.

Vesztróczy Zsolt: Pozsony, mint a reformkori szlovák politikai élet központja. Kísérletek a szlovák nemzeti intézményrendszer kiépítésére az 1840-es években. In: Czoch Gábor (szerk.): Fejezetek Pozsony történetéből magyar és szlovák szemmel. Pozsony, Kalligram, 2005.

Vida Csaba: A tudós, a francia tábornok, a csehszlovák miniszter és a szlovák hazafi. Valóság, 2005. 2. sz.

Viktor, Gabriel [Szalay, Ladislav]: 1848–1849 legendája a szlovák történetírásban. Pozsony, Kalligram, 1999.

Viršinská, Miriam: A protestáns pátens a magyar és a szlovák történetírásban. Sic Itur ad Astra, 2006. 3–4. sz. Párhuzamos történelmek találkozásai. Szlovák–magyar kapcsolatok.

Viršinská, Miriam: Cirkevnoplitická a kňazsko-kazateľská činnosť. In: Natália Rolková (zost.): Jozef Miloslav Hurban – prvý predseda Slovenskej národnej rady (Príspevky k 190. výročiu narodenia). Bratislava, Kancelária Národnej rady Slovenskej republiky, 2007.

Vörös László: Tisza István nemzetiségi politikája és a szlovákok 1913–1915. Fórum Társadalomtudományi Szemle, 2004. 1. sz.

Vyvýjalová, Mária: Juraj Palkovič 1769–1850. Kapitoly k ideovému formovaniu osobnosti a pôsobeniu v národnom hnutí. Bratislava, Vydavateľstvo SAV, 1968.

Vyvýjalová, Mária: Spolok milovníkov reči a literatúry slovenskej. In: Biografické štúdie 1. Materiály z vedeckej konferencie o Martinovi Hamuljakovi a Spolku milovníkov reči a literatúry slovenskej. Zost.: Maťovčík, Augustín. Martin, Matica slovenská, 1970. Winkler, Tomáš (red.): Matiční dejatelia Michal Chrástek – František V. Sasinek. Martin, Matica slovenská, 1971.

Winkler, Tomáš: Korene a roky štúdií. In: Natália Rolková (zost.): Jozef Miloslav Hurban – prvý predseda Slovenskej národnej rady (Príspevky k 190. výročiu narodenia). Bratislava, Kancelária Národnej rady Slovenskej republiky, 2007.

Zilizi Zoltán: A pesti szlovákok azonosságtudatának megőrzése Ján Palárik „A drótos” című vígjátékában. Kút, 2007. 4. sz.

Zvěřina, L. N.: Rod Milana Rastislava Štefánika. Bratislava, 4, 1930.

Jegyzetek

1 Marc Bloch: Az európai társadalmak összehasonlító történelméről. In: Uő.: A történész mestersége. Budapest, Osiris, 1996. 200.

2 Reinhart Koselleck: Az aszimmetrikus ellenfogalmak történeti-politikai szemantikája. Budapest, Jószöveg, 1997. 81.

3 Hiszen az olyan kapcsolatok is, mint például az 1950-es években Györffy György és František Bokes szakmai alapú barátsága, személyes jellegűek voltak, nélkülözték az intézményi hátteret. Ráadásul ez esetben az együttműködésnek nemzedéki keretei voltak, hiszen az 1906-ban született – tehát 12 éves koráig magyar nyelven is tanuló – Bokesszel Györffy még magyarul kommunikálhatott. Archív literatúry a umenia Slovenskej národnej knižnice v Martine (a továbbiakban: ALU SNK), Győrffy György – František Bokeshez, 1954. december 21. Budapest. Győrffy György – František Bokeshez, 1955. februar 16. Budapest.

4 Szarka László: Szlovák nemzeti fejlődés – magyar nemzetiségi politika 1867–1918. Pozsony, Kalligram, 1999. 11.

5 Részben ebbe a csapdába esett az egyenként valóban értékes tanulmányokat tartalmazó, Pozsonyról szóló kötet is, amelyben, ha konfrontatívabb lenne, ha a benne lévő írások egymással folytonosan vitába szállnának, nemcsak kiemelkedő mérföldkő, hanem határkő is lehetett volna a két történetírás közelítése során. (Czoch Gábor [szerk.]: Fejezetek Pozsony történetéből magyar és szlovák szemmel. Pozsony, Kalligram, 2005.) Hasonló következtetésre jut Laczó Ferenc is (Laczó Ferenc: Magyar várostörténet. BUKSZ, 2007. 3. sz. 233–234.).

6 Hiszen hogy máshogy nevezhetnénk azt a jelenséget, amikor a szlovák és a magyar történészek akkurátusan elkerülik a másik érdeklődési területét, s például a magyar történészek Štúrról, a szlovákok Kossuthról nem engednek meg maguknak egy-egy sommás megállapításnál többet (nem számítva ide természetesen a nacionalizmus által túlhevített értelmezéseket).

7 El kell még mondanunk, hogy gondolataink a 19. századra vonatkoznak, mind a korábbi, mind a későbbi múltról való gondolkodás során módosítanunk kellene gondolatmenetünket.

8 Az első igazán jelentős szlovák történész, a kiváló Daniel Rapant – aki egyébként az 1938-as szlovák–magyar határmegállapító tárgyalások során is komoly szerepet kapott – az 1930-as években kezdte publikálni a 19. századról szóló monumentális forráskiadványait. Sajnálatosan keveset használjuk azonban ezeket a máig hiánypótló munkákat, holott, mivel a szövegeket eredeti nyelven – tehát a szlovák mellett magyarul, németül és latinul – közli, egy részük a szlovákul nem tudó történészek számára is hozzáférhető lenne.

9 Hiszen korábban szinte valamennyi szlovák kulturális intézmény kormányzati represszió áldozatául esett, kifejezetten szlovák felsőfokú tanintézmény pedig soha nem létezett a történelmi Magyarországon.

10 Erről lásd Viliam Čičaj: Šlachta – staronový problém slovenskej historiografie. In: Česko-slovenská historická ročenka. Brno, 2005. 11.

11 Erről lásd Ľubomír Lipták: Száz évnél hosszabb évszázad. A történelemről és a történetírásról. Pozsony, Kalligram, 2000.

12 Gabriella Dudeková így ír erről: „Reméljük, hogy ez az út [t. i. a társadalomtörténet – D. J.] hozzájárulhat ahhoz, hogy a történetírás létjogosultságát és társadalmi elismertségét ne csupán a politikai és ideológiai retorika azon igényéből vezessék le, hogy a történelmet felhasználva alakítsa ki érvrendszerét, hanem hogy csillapítsa azt a természetes emberi szükségletet, amely meg akarja ismerni, hogy »mi volt korábban«.” Gabriella Dudeková: Problémy výskumu sociálnych dejín na Slovensku. In: Česko-slovenská historická ročenka. Brno, 2006. 72.

13 A történetírás nyelvi fordulatáról lásd: Kisantal Tamás – Szeberényi Gábor: A történetírás „nyelvi fordulata”. In: Bódy Zsombor – Ö. Kovács József (szerk.): Bevezetés a társadalomtörténetbe. Hagyományok, irányzatok, módszerek. Budapest, Osiris, 2003. 413–442.

14 Gyáni Gábor: Elbeszélhető-e egy csata hiteles története? Metatörténeti megfontolások. In: Uő.: Relatív történelem. Budapest, Typotex, 2007. 221.

15 Erről lásd Gyáni Gábor: A mai magyar történetírás dilemmái. In: Uő.: Relatív történelem. Budapest, Typotex, 2007. 293.

16 „Naplójegyzetei Krasznay Péter kemecsei lakosnak…” Visszaemlékezések 1830–1861. A szöveget gondozta: Forrai Ibolya és Árva Judit. Bevezető: Benda Gyula. Fontes Musei Ethnographiae 4. Budapest, 1998. 8.

17 Czoch Gábor: A mentalitástörténet. In: Bódy Zsombor – Ö. Kovács József (szerk.): Bevezetés a társadalomtörténetbe. Hagyományok, irányzatok, módszerek. Budapest, Osiris, 2003. 467–493.

18 Millenium és társadalomtörténet. Benda Gyula társadalomtörténésszel beszélget Kovács Éva és Melegh Attila. Regio, 2000. 2. sz. 38–39.

19 Mannova, Elena: [Válasz a Korall körkérdésére a társadalomtörténet-írás helyzetéről]. Ford.: Kocsis Aranka. Korall, 2002. március. 7–8. 206–207.

20 Czoch, 2003. 468–469.

21 Egy ilyen határátlépésre kiváló példa Szilágyi Márton munkássága, aki a mikrotörténelem módszertanát az irodalomtörténeti vizsgálatba bevonva és átértelmezve kísérli meg leporolni az irodalomtörténeti biográfia műfaját, amelynek relevanciája messze túlmutat egy-egy életrajz keretein. Lásd például Szilágyi Márton: Lisznyai Kálmán. Egy 19. századi írói életpálya társadalomtörténeti tanulságai. Budapest, Argumentum, 2001. In: Uő.: Határpontok. Budapest, Ráció, 2007.

22 Kiss Gy. Csaba: Mítoszok, nemzetek, szlovákok, magyarok. Vázlat négy tételben. In: Uő.: A haza mint kert. Budapest, Nap, 2005. 55.

23 Éppen ezért nem egységesítettem a kötetben például az 1918 előtti említésekben előforduló Slovensko (mai értelemben: Szlovákia) fordítását, hiszen még a magyar szakirodalmon belül is legalább ötféle – nem ritkán egy személyhez kötődő – gyakorlat van érvényben (Felső-Magyarország, Felvidék, Szlovákföld, szlovák régió, Szlovenszkó stb.). Nem látszott célszerűnek sem egy szélesebb körben el nem fogadott változat kizárólagos használata, sem egy újabb fordítás bevezetése.

24 Victor Turnert idézi Szijártó M. István: A mikrotörténelem. In: Bódy Zsombor – Ö. Kovács József (szerk.): Bevezetés a társadalomtörténetbe. Hagyományok, irányzatok, módszerek. Budapest, Osiris, 2003. 507.

25 Ugyanígy látja Rudolf Chmel is: „A szlovákok ősi eredetüket ugyan Nagymoráviából vezették le, vagyis megálmodtak (cselekvés helyett inkább megálmodtak) maguknak egy saját államot, és programjukat inkább nyelvi és kulturális, semmint politikai, netalán geopolitikai értelemben valósították meg.” Rudolf Chmel: Előszó. A szlovákkérdés a XX. században. Ford.: Bába Iván. In: A szlovákkérdés a XX. században. Pozsony, Kalligram, 1996. 9–10. Hasonlóan vélekedik a magyar szakirodalom által még felfedezésre váró Ján Lajčiak az egészen kiváló és a XX. század elejei Felső-Magyarország társadalmát egyedülállóan pontosan ábrázoló Slovensko a kultúra c. művében. Ján Lajčiak: Slovensko a kultúra. Bratislava, Q111, 2007. 124.

26 Bayer József: A politikatudomány alapjai. Budapest, Napvilág, 2001. 13. Nem véletlenül használtam épp a politika modern fogalmi definícióját, hiszen épp annak a megközelítésnek a tarthatatlanságára kívánok rámutatni, amely a politika modern fogalma alapján értelmezi például Štúrék egyes lépéseit.

27 Boisserie, Etienne: A magyar tényező az 1918 előtti szlovák történetírás kialakulásában. In: Pro Minoritate, 2005. tél. 3–15.

28 Michal Slávik adatai alapján, egy 3910 fős mintát megvizsgálva, a szlovák nemzeti intelligencia 79–21% arányban oszlik meg az evangélikusok és a katolikusok között, az előbbiek javára, holott a teljes lakosság körében épp fordított az arány; a felső-magyarországi szlovákoknak 1900-ban 75%-a katolikus, 18%-a evangélikus volt. Dr. Michal Slávik (sostavil): Slovenskí národovci do 30. októbra 1918. Opravené a doplnené druhé vydanie. Trenčín, 1945. 329–331. A magyar szent korona országainak 1901. évi népszámlálása. 3. rész. A népesség részletes leírása. Szerk. és kiadja a Magyar Királyi Központi Statisztikai Hivatal. Budapest, 1907. 360. A témáról lásd még a 3. fejezet 7. alfejezetét.

29 Lásd a 2. fejezetet.

30 Lásd a 4. fejezetet.

31 Lásd a 7. fejezetet.

32 Erről lásd Nora, Pierre: Emlékezet és történelem között: a helyek problematikája. Aetas, 1999. 3. sz. 142–157.

33 Lásd a 8. fejezetet.

34 Például Ľudovít Bazovskýt a szlovákokkal és szűkebb szülőföldjével, Losonc vidékével kapcsolatos, gyakran egyedinek tartott politikai álláspontja miatt 1918 előtt pánszlávnak, 1918–1921 között a cseh centralizáció helyi képviselőjének, 1921 után szlovák autonomistának, majd a második világháború alatt magyar ügynöknek tekintették. Angelika Dončová: Ľudovít Bazovský és a magyar–cseh–szlovák kapcsolatok dilemmái. Sic Itur ad Astra, 2006. 3–4. sz. 285–302.

35 „…csak sereghajtók lesznek.”

36 František Xaver Strakovič (1825, Felsőpél – 1907, Ribény) szlovén szülőktől származott, 1842-től 1847-ig teológiát tanult Nyitrán. Ugyanitt, majd Puhón volt káplán, utána 1885-ig Lednicén, 1885-től haláláig pedig Ribényben. Ľudovít Štúr munkatársa volt a Slovenskje národňje noviniben. Számos egyesület támogatója és tisztségviselője, többek között a Matica slovenská és a Muzeálna slovenská spoločnosť tagja. Utóbbinak adományozta több mint 2000 kötetes könyvtárát. Augustín Maťovčík (red.): Slovenský biografický slovník. 5. zväzok. Martin, Matica Slovenská, 1992. 364. Archív literatúry a umenia Slovenskej národnej knižnice v Martine (a továbbiakban: ALU SNK), M 120 E 50 Strakovič, Franko, životopis.

37 Igaz, az 1851-es nemzetiségi statisztika szerint a város lakosságának csupán mintegy ötödét tarthatjuk magyarnak.

433 Lásd erről Ľubomír Lipták: Dejiny Trenčína v rokoch 1849–1918. In: Trenčín. Vlastivedná monografia 1. Zost.: Milan Šimiš. Bratislava, 1993. 145. Ľubomír Lipták a korszak legfontosabb megyei kulturális egyesületének tartja a vizsgált egyletet.

434 Megtette ezt már helyettünk két egyesületi tag: Petrogalli Artúr és Janovszky László, az egyesületi évkönyvek hasábjain. Janovszky László: A Trencsén vármegyei Természettudományi egyesület története 1877–1895. In: XVII–XVIII. évfolyam. A Trencsén Vármegyei Természettudományi Egyesület 1894/95-i Évkönyve. Trencsén, az egylet kiadványa, 1895. 24–54. Petrogalli Artúr: Az egyesület története. In: Tizedik évfolyam. 1887-i Évkönyv. A Trencsén vármegyei Természettudományi egyesület megbízásából szerk.: Petrogalli Artúr. Trencsén, az egylet kiadványa, 1888. 31–44. (A továbbiakban Petrogalli, 1888a.)

435 A Felvidék településeinek nemzetiségi (anyanyelvi) adatai százalékos megoszlásban (1880– 1941). Budapest, Központi Statisztikai Hivatal, 1996. 291.

A kötetet lektorálták: Benedek Gábor és Roman Holec

A képek közléséért köszönet illeti a Szlovák Nemzeti Múzeumot (Slovenské národné múzeum, Bratislava) a Comenius Egyetem Könyvtárát (Univerzitná knižnica v Bratislave) és a Szlovák Nemzeti Könyvtár Irodalmi Archívumát (Slovenská národná knižnica – Archív literatúry a umenia, Martin). A borítón látható festmény (P. M. Bohúň Štúdia k portrétu Jána Francisciho ako župana Liptovskej stolice) a Szlovák Nemztei Galéria tulajdona.

A szerzőt a kutatás és a tanulmányok írása idején a Pro Cultura Alapítvány, az International Visegrad Fund és a Nemzeti Kulturális Alap támogatta

A kötet kiadását a Szlovák Köztársaság Kulturális Minisztériuma támogatta.

Kalligram Könyv- és Lapkiadó Kft.,
Pozsony, 2015

Elektronikus kiadás
Felelős kiadó Szigeti László
Felelős szerkesztő Tóth László

ISBN 978-615-5454-99-8

Forgalmazza eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu
Elektronikus könyv Nagy Lajos

Felhasznált betűtípus:
"Noto" Serif – Apache License 2.0